256 
en afSteenstrup gjort Iagttagelse viser at det, ialfald for aller¬ 
største Delen, er forsvundet allerede ved eller forend Fodselen ; 
og det er vel end ikke usandsynligt, at det resorberes og for¬ 
svinder uden nogensinde at bryde frem af Gummerne. 
Efterat Melketandsættet saaledes nu kjendes mere eller min¬ 
dre noie allerede hos tre Slægter af de egentlige Sælers Afde¬ 
ling, og deriblandt netop hos to, som af Mange, og efter min 
Mening med Rette, betragtes som Afdelingens modsatte Yder¬ 
punkter, er der Anledning til at tilfoie et Par Ord om del ind¬ 
byrdes Forhold mellem de tvende Tandsæt hos disse Dyr og 
fremhæve den rette Tydning af det blivende. Vistnok 
kan der , saalænge man endnu ikke kjender Melketænderne 
hos nogen af de blandt Afdelingens Slægter, der have 
4 Fortænder i hver Kjæbe (Monachus , Lcplonyx. & c.) ikke 
være fuld Sikkerhed for at naae et i enhver Henseende almeen- 
gyldigt Resultat; men det er dog neppe rimeligt, at de Regler, 
som allerede nu synes at kunne udledes, ville blive væsentlig mo¬ 
dificerede, naar man engang lærer Melketandsættet at kjende 
ogsaa hos disse Slægter. Sammenligner man altsaa begge Tand¬ 
sæt med hinanden hos Vhoca y Halichoems og Cystophora , seer 
man, at For- og Hjørnetænder ligesom hos Rovdyrene optræde 
i samme Antal i dem begge, og at saaledes den Forskjel i For¬ 
tændernes Antal, som viser sig hos de forskjellige Slægter i de 
egentlige Sælers Familie, allerede er tilstede i Melketandsættene. 
Fremdeles viser ogsaa den Forskjel, som Kindtænderne hos de for¬ 
skjellige Slægter frembyde med Hensyn til deres Rddder, sig 
allerede i Melketandsættet , uagtet Melkekindtænderne for¬ 
resten synes stedse til en vis Grad at afvige fra de blivende 
Kindtænder ikke blot i Størrelse men ogsaa i Form. Hos 
’) 1. c. S. 256. 
