80 
staa, at den Funktion at besorge Frugtspredningen ikke kan 
overlades til Bægeret. Om man nu, efter at have gjort denne 
Indrommelse, tilfojede: Bægeret maa derimod ikke forandre sin 
Bygning saaledes, at det kan tjene hin Funktion, — saa gik 
man ulogisk frem o: O m Nogen — efter at have gjort hin Ind¬ 
rommelse — alligevel benyttede det som Argument mod Fnok¬ 
kens Bægerværdi, at dens anatomiske Udviklingsgrad er lav, at 
den enkelte Fnokstraale snart er haarformig, snart mangefliget 
o. s. v., kort sagt, at Fnokken i Bygning afviger fra det Bæger, 
vi ellers pleje at træffe hos Femtalsplanterne (et Bæger med 
en hel anden Funktion!) — saa slog han en Streg over Lo¬ 
giker). 
Men hvad Betydning vil da den enkelte Fnokstraales Byg¬ 
ning og Udvikling kunne faa ved Besvarelsen af vort Sporgs- 
maal? 
Idet man indenfor Botaniken arbejdede sig frem til den Er- 
kjendelse, at Grænsen mellem Stængel, Blad, Trichom o. s. v. er 
relativ, gik Hofmeister i Spidsen. Denne Forsker har klart 
fremsat Principet for, hvorledes man tor benytte et Organs Byg¬ 
ning og Udvikling for derudaf at klare dets morfologiske Værdi. 
„Handbuch 44 I, S. 410 siger han: „Adskillelsen mellem Stængler, 
Blade og Trichomer er relativ. Afgjorelsen af det Sporgsmaal, 
om en given Plantedel horer til en af disse tre Kategorier, be- 
tinges fremfor Alt af den Rigdom paa Organer af forskjellig 
Dignitet, hvormed den Planteform, hvortil den givne 
Plantedel horer, er udstyret^; strax efter tilfojer han: „Er 
en Planteform temmelig rigt udstyret med sidestillede Organer 
af meget forskjellig Skikkelse, maa de Fingerpeg benyttes, som 
Udviklingshistorien og som Analogien med nærstaaende Arter 
giver a . Jeg har — som jeg tror i god Overensstemmelse med 
Flertallet af Nutidens Botanikere — i min Afhandling ganske 
sluttet mig til Hofmeister og hans Maade at se paa, idet jeg 
indleder Slutningsafsnittel, hvori Fnokken vurderes, med at hen- 
