83 
Sagen (Or. Warming, S. 189—193), synes det at fremgaa , at 
han ikke fuldkommen er paa det rene med, efter hvilket Princip 
man egentlig bor gaa frem ved Afgjorelse af Sporgsmaal som det 
foreliggende; Dr. Warming synes ikke ret at have forstaaet 
Hofmeisters Grundanskuelser (sammenlign Dr. Warming, 
S. 159—160, 189—193 og 203—205 med Hofm eis ters „Hand- 
buch“ I, S. 408—416). Havde del været Tilfældet, saa havde han 
vel ogsaa forstaaet mig og mærket sig de specielle Forhold i min 
Afhandling, der nødvendigvis her maatte blive de bestemmende. 
Det er klart, at et lille Ord i Slutningen af en Afhandling ingen 
Betydning har i og for sig, men alene set i Sammenhæng med 
den forudgaaende Afhandling; og denne tor dog vel forudsættes 
som bekjendt for den Læser, der vil kritisere? 
Vi slaa nu altsaa dette fast: Dr. Warming har væsentlig 
overset Hovedargumentet for, al Fnokken maa opfattes som et 
Bæger. 
c. Fnokkens Stillingsforhold. Det Lidet, vi for Tiden vide 
om Fnokkens Stillingsforhold, er ikke af den Natur, at det kan 
tale for saa lidt som tale imod Fnokkens Bægerværdi. Jeg har 
derfor i min Argumentation ingen synderlig Vægt lagt derpaa. 
Imidlertid begynder jeg Argumentationen („Bæg. hos Kurvbi. 
S. 112) med i Almindelighed at henvise til mine Forgængeres,, 
særlig Buchenaus, Koehnes og Hofmeisters Undersøgelser 
af Fnokkens morfologiske Udvikling, Undersøgelser, der som 
bekjendt næsten udelukkende behandle det Sporgsmaal: Hvilke 
Regler gives der for Fnokkens Stillingsforhold? Ved min Ar¬ 
gumentation gaar jeg ud fra Kjendskab til disse Undersøgelser, 
hvorhos jeg — efter min Henvisning — er berettiget til at 
forudsætte hos Læseren et lignende Kjendskab. 
Hvad véd man da om Fnokkens Stillingsforhold? 
For det forste dette: Fnokstraalerne ere ordnede i 1 eller 
6 * 
