184 
svinder af den offentlige Bevidsthed, og skjondt dette sikkert 
aldeles ikke tilsigtes, kan det dog let komme dertil, dersom den 
af Statsrevisor Fischer baade ved denne Leilighed og tidligere 
brugte Benævnelse faaer Hævd. Jeg skal derfor her give nogle 
Oplysninger, som muligviis senere kunne suppleres, og jeg 
haaber at ville blive kjendt berettiget til at gjore det, baade 
fordi det her ikke gjælder at hævde Noget for mig selv, 
men for den tidligere Bestyrer, min afdode Fader, og fordi 
jeg turde være den eneste af de herværede Museums-Bestyrere, 
som har noget personligt Kjendskab til ialfald en Deel af den 
Tid og de Forhold, det gjælder om. Den Fuglesamling, som 
Woldike i 1818 offererede Kong Frederik den 6te, bestod for 
storste Delen af holsteenske Fugle, men var dog beregnet paa 
at skulle oplyse ikke blot den indenlandske, men den europæiske 
Fauna overhovedet, og indeholdt derfor ogsaa en Deel Arter, som 
ikke have hjemme heri Landet. Fuglene vare smukt opstillede med 
passende Staffage i Trækasser, hver Art for sig. Samlingen talte 
dengang 221 Arter og 540 Individer; af de allerfleste Arter 
fandtes der Han og Hun; for henved 50 Arters Vedkommende 
fandtes der tillige Unger eller unge Fugle, og ved omtrent 70 
Arter vare ogsaa Reder og Æg eller ialfald de sidste tilstede. 
Denne Stræben efter en fyldig Repræsentation af Arten var den¬ 
gang noget Sjeldent, og forogede naturligviis meget Samlingens 
videnskabelige Betydning; men de ovenfor anforte Tal vise, at 
der endnu ikke i nogen Retning var naaet nogen meget stor 
Fuldstændighed, og til lettere Bedommelse af det Standpunkt, 
hvilket Samlingen for sin Tid indtog, skal jeg anfore, at den 
omtrent samtidigt (1820) udkomne 2den Udgave af Temmincks 
„Manuel d’ornithologie^ opforer 393 europæiske Fuglearter. 
Samlingen kom dog ikke strax i 1818 til Kjobenhavn. 
Samtidigt med at Woldike forærede den til Kongen, yttrede han 
nemlig Onsket at beholde den hos sig i Brunsbuttel endnu i 2 
Aar for at fuldstændiggjore og forbedre den, og til den Ende til¬ 
lagdes der ham dernæst i Begyndelsen af 1819 240 Rd. r. S. 
aarlig i dette Tidsrum. Skjondt Kongen endnu ikke havde resol¬ 
veret angaaende Samlingens videre Bestemmelse, var det dog 
hævet over al Tvivl, at den vilde blive enten Universitetets eller 
det Kgl. Museums Eiendom, og da min Fader var Bestyrer baade 
af Universitetets zoologiske Museum og af den zoologiske Afdeling 
af det Kgl. Museum (ligesom ogsaa den daværende Bestyrer af 
