55 
adboiede, forandre de denne Retning, efter¬ 
som de nærme sig til Endeknoppen ; her ere 
de ikke parallele eller divergerende, men 
slaae ind paa en næsten convergerende 
Retning. I selve Endeknoppens Kambium 
(Fig. 1 a) forenes ikke blot Karbund¬ 
terne men tillige Marvparenchymet til en 
eensformig Masse, Det er her, at vi let¬ 
test kunne. lære Udviklingen af de Dele 
at kjende, som sammensætte Mellemstok¬ 
ken. 
Fi<r. 1 a Kambialkeglen, v Karrene, c Karbundtets Kambialceller. 
Endelmoppen (Fig. I) bestaaer af Kambiallaget, som er aQei- 
ret ovenpaa den ovrige Stængel i Form af en Kegle — Kam¬ 
bialkeglen — og de unge Blade, som dykke frem paa dennes 
Isse. Der er den ndiesle Harmoni og gjensidige Afhængighed 
imellem de sig udviklende Blade og Karbundterne. 
Allerede ovenfor have vi seet, hvor Bladene opstaae, samt i hvilken 
Retning deres Udvikling gaaer for sig; forfolge vi Sagen videre under Mi¬ 
kroskopet, da finde vi , at Bladene ved en 30 Gange Forstørrelse vise sig 
som smaa Vorter paa Kambialkeglen. Der er endnu hverken Spor af 
Bladstilke eller af Bladplade, Den Deel af Bladet, som forst sondrer sig 
fra den ovrige Masse, er den overste Flig ; næsten samtidig dermed sondrer 
sig en af de overste Sideflige . Disse Dele ere i Begyndelsen afsondrede 
og fremragende fra den ovrige Deel af det voxende Blad, men snart folde 
de sig ind efter Bladets Midte. De unge Blade forholde sig saaledes til hin¬ 
anden, hvad deres indbyrdes Stilling angaaer, at ethvert folgende Blad dyk¬ 
ker frem ved Foden af det ældre o: i den Vinkel, som det ældre Blad danner 
med Kambialkeglen; dog er herved at mærke, at den overste Flig stedse ven¬ 
der til den Side, sonj er modsat den, hvortil det ældre Blad vendte. 
Samtidig med Bladene udvikle sig Karbundterne og Celle- 
vævet, som sammensætte Mellemstokken, Oventor have \i omtalt, 
at disse Dele ldbc sammen til cn eensformig Masse i Kambial- 
keglens overste Deel. Denne deler sig nemlig efter Udviklings- 
