60 
parcnchymet; ovenpaa dette findes Kambialkeglen, som aldeles 
stemmer overeens med den, der findes i Endeknoppen paa den 
udvoxede Stængel (see ovenfdr Side 56). Karbundternes Kam- 
bium stiger fra Kambialkeglen ned og breder sig kaabeformig over 
Karrene og Marven indenfor Barken (Fig. 1). Længe efter at Pa- 
renchymet er udtraadt af Kambialtilstanden, vedblive endnu Kar¬ 
bundternes Kambialceller at omdannes til Spiralkar og netformige 
Kar. Denne Udvikling synes imidlertid at standse med Afslut¬ 
ningen af den forste Væxtperiodes forste Blomstring; efter den Tid 
findes vel en mægtig Kambialring udenfor Karrene, men den synes 
ikke at fungere efter den forste Væxlperiode; thi vi savne ikke 
alene Aarringe i den to-, tre- og fiiraarige Mellemstok, men 
Karbundlerne synes for den umiddelbare Betragtning ikke at 
være bievne bredere. Herved udelukkes imidlertid ikke, at Kar¬ 
bundterne kunne besidde en peripherisk Væxtj thi denne kan jo 
være saa ringe , at den ikke viser sig som saadan for det blotte 
Oie. For med Bestemthed at kunne afgjore dette, vil det være 
nodvendigt mikroskopisk at bestemme Karbundternes Mægtighed *) 
i de forskjellige Aldere , hvorpaa Planten befinder sig. Den 
spirende Plante bestaaer, som ovenfor er viist, af et Centralkar- 
bundt, som paa alle Sider er omgiven af Parenchym. Dette 
bestaaer atter af Kambialceller, i hvis Midte der ligger en Streng, 
der er dannet af Spiralkar. Disse Stænglens Bestanddele have, 
medens Frobladene alene ere udviklede, folgende Storrelse: 
*) Da Aarringe ikke findes, ligesom Karbundterne synes for den umiddel¬ 
bare Betragtning at mangle al Tilvcext , kan man ikke forske efter denne 
paa anden Maade end ved at sammenligne Karbundternes Brede i de 
forskjellige Aars Skud , og man maa da holde sig til de bredeste Kar¬ 
bundter. 
