69 
Alle Karbundterne opstaae som enkelte , men voxe senere sammen 
og danne Forgreninger , idet de berore hinanden med deres Kam- 
biallag; deraf opstaaer den forgrenede Form, som Karbund¬ 
terne have. Ethvert Karbundt afslutter sin Yæxt i den forste 
eller anden Vegetationsperiodc. 
Uagtet de fleste, især flecraarige Stængler, kjmne udsende 
Birodder, er der dog i vort Klima ingen Stængelform, som er 
saa rigelig udstyret med disse Organer eller med Anlæg dertil 
som Mellemstokkcne. Gjennemskjære vi saaledes en ældre Au- 
rikelmellemstok, finde vi den opfyldt med gule Pletter, som 
let falde i Oinene mellem de hvide, med Stivelsekugler fyldte 
Celler; disse gule Plettér hidrore fra Birodderne , der i 
mange Retninger gjennemkrydse Mellemstokken. Under Mikro¬ 
skopet vise de sig at være sammensatte af Celler, som have 
en ganske anden Form end de omgivende og ere leirede 
i en anden Retning. Den færdige Birod er sammensat af 
en pergamentagtig Overhud , hvis Parenchymceller have storre 
Længde end Brede. Det samme er Tilfældet med de Celler, 
der sammensætte narklaget , som ligger under Overhuden. Midt 
igjennem Roden strækker sig et Centralkarbundt , der bestaaer 
af Spiralkar og Kambialceller, hvilke sidste findes udenfor Kar¬ 
rene , undertiden ogsaa imellem dem *). Paa Spidsen af 
Roden findes et andet Kambiallag, som Trecul **) kalder 
pileorhiza — Rodhætten. Den danner et Kuglesegment paa 
Rodens Ende og bestaaer af smaa uregelmæssig formede Celler, 
som ere fyldte med Protoplasma og have utydelige Vægge. 
I den tidligste Alder, hvori jeg har kunnet iagttage Bi¬ 
roden, seer, den ud som en lille, gulagtig Kegle, der er 
fæstet til et af Mellemstokkens Karbundter. Dette Legeme, 
*) nemlig i den Deel af Roden, som endnu er i sin Udvikling. 
**) Annales des Sciences naturelles. Botanique 1846. 
