91 
derved, at Karbundternes Kambialceller have udviklet sig til Siden 
og saaledes forenet sig til at danne Ringen. Denne Opfattelse 
synes imidlertid ikke tilstrækkelig at kunne forklare Kambialrin- 
ringens store Betydning, idet denne i Reglen betinger Karbundternes 
ubegrændsede peripheriske Væxt. De fleste monocotyledone Stængler 
savne saaledes Kambialring, og deres Karbundter have en begrænd- 
set peripherisk Væxt , skjondt de have Kambialceller, lige¬ 
som de fleste Dicotyledoner, som have Kambialring , tillige have en 
ubegrændset peripherisk Væxt ; det vil derfor være rigtigere at 
opfatte Kam bia Iringen som Noget, der er forskjelligt fra Kar-, 
bundternes Kambialceller ; den er et Lag, som ligger i'mel¬ 
lem' Vedets Kambialceller og Barken, og som omdan¬ 
nes til Ved, Bast eller grdn Bark, alt som Omstæn¬ 
dighederne fordre det. 
See vi hen til Kambi alringens Forekomst, da savnes den hos 
de fleste Monocotyledoner , skjondt Karbundterne have deres egne 
Kambialceller; alene Dracæna har en Kambialring, som ved Paren- 
chym er adskilt fra Karbundterne. De fleste Dicotyledoner have en 
Kambialring , der i Reglen ligger lige op til Karbundternes 
Kambialceller, saa at den ikke kan adskilles derfra*); hos enkelte 
Dicotyledoner, t. Ex. Auricula Primula og Anemone nemorosa, sav¬ 
nes Kambialringen. Overensstemmende med dette have kun de 
Stænglers Karbundter en ubegrændset peripherisk Væxt, som ere for¬ 
synede med Kambialring , idet Karbundternes Kambialceller ikke 
ere tilstrækkelige til at bevirke en ubegrændset peripherisk Væxt. 
Kar bundternes Udvikling. 
Karbundternes Bestanddele udvikle sig af Kambialkeglen, 
som findes paa Toppen af Stænglen; hvorledes de forskjel- 
lige Dele udvikle sig af denne, have vi sect ved Primula chi- 
nensis. Karbundterne bestaae i Begyndelsen af langstrakte, 
*) Det er især ll.Schacht, somjeg her folger, idet denne Forfatter saaledes 
har opfattet Kambialringen i sit Skrift „die Pflanzen-Zelle.” S. 246. 
