106 
som ikke blot havde fuldendt Tandskiftet, men hvis Stdrrelse 
viste, at den i al Fald var udvoxen, selv om den ikke var gammel; 
til min store Overraskelse manglede den imidlertid ganske Pun¬ 
gen, der ellers tilkommer Hunnerne hos denne Art lige saa vel 
som hos de ovrige til samme Gruppe horende Pungrotter saasom 
vDidelphis virginiana , cancrivora , Azarae o. s. v.; men om end 
Pungen var forsvunden, saa var dog det af Pallevorterne indtagne 
Rum let kjendeligt fremfor den omliggende Deel af Underlivet ved 
sin særegne Haarklædning og dannede en rundagtig Plet, 
som var besat med noget forlængede, krusede, brunrode Haar, 
aldeles som de sædvanlig findes paa dette Sted hos de med 
Pung forsynede Individer; langs med den bagerste Rand al 
denne Plet var Huden i et Stykke lidt fortykket og dannede en 
netop for Foleisen mærkelig Fold, som saaledes var det eneste 
Spor, der var bleven tilbage af selve Pungen; Pattevorterne ende¬ 
lig vare kun ganske smaae Prikker, som neppe hævede sig op 
over den omgivende Hud og bare tydeligt Præg af ikke at have 
været i Virksomhed, i det mindste ikke i længere lid. 
Saa vidt selve min Iagttagelse; hvad nu Forklaringen af denne 
mærkelige Kjendsgjerning angaaer, saa var der Noget i IngUinal- 
regionens hele Udseende, der gjorde mig mindre tilboielig til at 
antage Pungens Mangel for en tilfældig Anomali, en simpel 
Monstrositet; thi hverken var Symmetrien i mindste Maade for¬ 
styrret eller' det af Pattevorterne optagne Rum i nogen Henseende 
anomalt uddannet; derimod forekom en anden Formodning mig 
at ligge nær, den nemlig, at Pungen, der jo dog kun er et i 
Generationssystemets Tjeneste staaende accessorisk Organ, kunde 
fdige den periodiske Udvikling, som Kjonsorganerne i del hele 
ere underkastede; at den c^erfor hos Pungrotterne maaskee forst 
dannede sig, naar Dyret blev drægtigt, og at den, naar Ungerne 
forlode Moderen, atter svandt hen eller skrumpede sammen*). 
Det er imidlertid ikke undgaaet mig, at ogsaa denne Forklaring 
frembyder sine Vanskeligheder, og det har aldrig været min Me¬ 
ning at fremsætte denne Gisning som en Erfaring , fbrend den 
ved gjentagne Iagttagelser virkelig var bleven godtgjort . For at 
kunne naae saa vidt, lod jeg mig det være i hoi Grad magtpaa- 
liggende at samle saa mange af disse Pungrotter som muligt; 
der blev imidlertid i den nærmeste Tid efter dette Tilfælde kun 
bragt mig Hanner; senere fik jeg vel atter Hunner, dog kun saa- 
danne, der havde nyfodte Unger i Pungen, og i hele den ovrige 
Deel af mit Ophold i Brasilien bestræbte jeg mig forgjæves for 
*) Jeg vil i denne Anledning minde om et Factnm, hvormed Pungens tem¬ 
porære Forsvinden hos Pungrotterne til en vis Grad vilde have Lighed; 
jeg mener den mærkværdigelagttagelse, at Aptenodytespatagonica bærer 
sit eneste Æg med sig og udruger det mellem Lenene i en Fordybning 
eller Pose, som atter ganske forsvinder, naar Udrugningen er forbi. 
