25 
Ved Siden af disse Afvigelser fra den hos Tænierne sted¬ 
findende regelmæssige Leddeling optræder et andet mærkeligt 
Forhold, i det nemlig baade hos den uledede Ligula og hos 
nogle af Bothriocephalerne med sekundær Leddeling Kjonsred- 
skaberne kunne være mere eller mindre fuldstændig dobbelt eller 
endog tredobbelt tilstede i Tværretningen. Hos Ligula har det 
længe været kjendt, og for visse Arters Vedkommende af Slægten 
Bothriocephalus (Dibothrium Dies.) har jeg ved en tidligere Lej¬ 
lighed henledet Opmærksomheden derpaa (jfr. «Vidensk. Selsk. 
Skr., 5. Række, naturv. og mathem. Afd.», 7. Bd., S. 378—379. 
— «Recherches helminthologiques en Danemark et en Islande«, 
S. 34—35). Hos Bothriocephalus fasciatus er der saaledes efter 
hele Bændelormens Længde to regelmæssige Rækker af Ægge¬ 
beholdere (Fig. 7), og i Rummet imellem disse to Længderækker 
kan der hist og her findes spredt enkelte mindre udviklede 
Æggebeholdere (Fig. 8). Hos Bothriocephalus variabilis (Fig. 9) 
danne Kjonsredskaberne paa nogle Steder en enkelt Række, 
medens der paa andre Steder er to Rækker, og ved Overgangen 
her imellem vise Æggebeholderne sig mere eller mindre sammen¬ 
smeltede; hist og her kan der i en kort Strækning findes 3 Sæt 
af Kjonsredskaber ved Siden af hverandre. 
Forklaring til Afbildningerne (Tab. III). 
(Forstorreisen er angiven ved Figurerne.) 
r } 
Fig. I. Diplocotyle Olrikii (af Salmo carpio)\ hele Dyret. 
— 2. Dets forreste Ende. 
— 3. Et Stykke af dets midterste Del. 
— 4. Den bageste Ende (af et andet Exemplar, maaske i mindre stærkt 
sammentrukken Tilstand). 
— 5. Den forreste Ende med Sugeskaalene, set fra Randen. 
— 6. Æg af samme Bændelorm. 
— 7. Led af Bothriocephalus fasciatus (af Phoca hispida ). 
— 8. En anden Strækning af samme Exemplar. 
— 9. Led af Bothriocephalus variabilis (af Phoca cristata). 
