42 
angaar (VI, 21), væsenlig byggede som de spateldannede Blades 
Plade; ydre Epidermis er meget storcellet, Kirtelhaarene have 
smaa encellede kuglerunde Hoveder, og Mesofyllet er dannet af 
et meget udviklet Stjerneparenkym i 1—3 Lag (21, VI), hvis 
Celler tydeligt have en Længdeaxe, der ligger i samme Retning 
som Blærens Længdeaxe. 
Saa meget mere forskjellig er den indre Overhud, hvis 
klare store Celler i det Hele ere lidt mindre end den ydre 
Overhuds. Den nedre Halvdel af Blærens Indre udmærker sig 
navnlig ved to meget kraftige, stærkt fremtrædende Strænge, der 
fra Blærens Bund strække sig op paa Siden ud for de to Led- 
ningsstrænge, og som ere dannede af tæt sammenhobede Kirtel- 
haar (de ere antydede i Fig. 9, VI); Hovederne i disse ere 
fircellede og næsten kredsrunde i Omrids (som i Fig. 23). 
Kirtelhaarenes Basalcelle er snæver og indsænkel mellem Over¬ 
hudscellerne. Disse Strænge hore pludseligt op midt i Blæren. 
Epidermiscellerne ere i denne Del af Blæren uregelmæssig hexa- 
gonale, og ikke videre strakte i en Retning fremfor i en anden. 
Forovrigt findes der ogsaa mellem dem Kirtelhaar, af samme 
Bygning som de to Strænges, spredte over det Hele; sjeldent 
ere Hovederne i disse 8-cellede. 
I den ovre Halvdel af Blæren blive Epidermiscellerne i 
det Hele mere langstrakte (Fig. 23, VI); der optræder endnu 
enkelte Kirtelhaar med fircellede Hoveder spredte over hele Væg¬ 
gen, men en Del af de langstrakte Epidermisceller forlænge sig ved 
deres nedre Ende i lange tynde Haar, hvis Ende ved en Tver- 
væg er afskaaret fra det Ovrige, som kommunicerer frit med 
Epidermiscellen. Denne Haarets Endecelle er enten spids eller 
afrundet. 
Gaar man op mod Halsens Begyndelse, vil man finde, at 
der med storre og storre Regelmæssighed fremtræder Ringbælter af 
langstrakte, tilnærmelsesvis rektangulære Epidermisceller, som alle 
tæt ved deres nederste Ende frembringe lignende, men kraftigere 
nedadvendende Haar, der have to til Siden stillede listeformede 
