43 
Fortykkelser (24 og 25, VI); fremdeles, at der med disse Ring¬ 
bælter vexler andre dannede af to eller tre Rækker stærkt bug¬ 
tede Epidermisceller, mellem hvilke der findes Kirtelhaar, i 
Forstningen med fircellede Hoveder, men hojere oppe i Blære- 
halsen med tocellede, idet den skillende Væg staar omtrent efter 
Blærens Længdeaxe (24, VI). 
Gaar man endnu hojere op, vil man finde, at Stilkcellen for 
Kirtelhovedet, der hidtil sad omtrent i Centrum af det (se 24 
og 23), bliver mere og mere excentrisk, selve Hovedets Celler 
mere langstrakte, og vi faa sluttelig Haar som de i Fig. 26 teg¬ 
nede, der ere den eneste Sort Kirtelhaar, som forefindes paa 
Blærens Arme. 
Blærehalsen vil saaledes indvendig bære Krans efter Krans 
af nedadvendende Borster, lig de i Fig. 24 tegnede (se ogsaa 
Tversnittet Fig. 22). De Celler, der bære Kransene, blive stærkt 
strakte i radial Retning (21, VI, Parti af et Tversnit af en Blære 
nær ved en Borstekrans’s Udgangspunkt). 
Afstanden mellem Kransene, der tydelig kunne skjelnes med 
blotte Ojne, naar Blæren holdes op for Lyset, er desto mindre, 
jo nærmere man rykker op mod de yngre, apikale Dele; Bor¬ 
sternes Længde er saa stor, at de i hver enkelt Krans næsten 
naa ned til den folgende. 
Armenes Bygning. Den ydre Overhud har store vide 
Celler med meget faa Kirtelhaar af samme Bygning som Fig. 13, V. 
Naar de to Arme dannes paa Blærens Munding, ophorer der¬ 
for ikke Dannelsen af de ejendommelige Borstekranse; naturligvis 
findes der ingen Ringbælter, men Tverbælter paa Armene, thi de 
ere jo flade sammenrullede Legemer (se Tversnittet af en ung 
Arm, 20, VI). Den indre Overhud bevarer Hovedtrækkene i den 
Bygning, den havde i Blærehalsen; Borstebælterne, der fra den 
ene Rand lobe i skraat opstigende Retning for ved den anden 
at boje brat nedad, og som lobe parallelt med hverandre gjen- 
nem hele Armens Længde, dannes .i deres storste Udstrækning 
af kun een Række Borster, nemlig lange, slanke, snævre, der 
