81 
i stor Mængde, navnlig i det ene af de to der optrædende Kul¬ 
lag. Rink paaviste det dernæst i Kullene ved Atanikerdluk og 
senere er det fundet næsten overalt i Kul- og Skiferlagene. 
I Reglen forekommer det som smaa draabelignende Masser med 
mange Sprækker af Storrelse som en Ært; Stykker som Enden 
af en Finger ere sjeldne. Ved et Sted lidt Vest for Udstedet 
Ujararssusuk, der kaldtes Arsaset, gjorde Gronlænderdrengene 
mig opmærksom paa en eiendommelig Forekomst, men desto- 
værre, forst efter at de næsten havde pillet alt «Ravet» ud. 
Det udfyldte her en c. 1 Fod lang og Tomme bred Spalte i 
en blod Lerskifer og var afsondret i smaa, paa Spalten lodrette 
Sojler. Her var der intet der mindede om Draabeformen, hvor¬ 
imod det i hoi Grad erindrede om den Maade, hvorpaa Arago- 
niten udfylder Spalter i Tufen paa Hareoen. 
Mægtigheden af de kulforende Dannelser er meget betydelig, 
men at afgjore hvor stor den absolute Mægtighed er, er vanske¬ 
ligt, da man paa det enkelte Sted enten kun har den nedre eller 
ovre Grændse. Kun et Sted i Waigattet, ved SarKaK, ser man 
Sandlagene hvile paa Gneisen, paa de andre Steder gaa de ned 
til Vandfladen eller hvile paa Trapen; dog i sidste Tilfælde 
under saadanne Forhold, at man nodes til at antage, at denne 
Paaleiring ikke er oprindelig, men forst fremkommen ved Trapens 
Frembrud. Den ovre Grændse træffes i meget forskjellig Hoide, 
lige fra Vandets Overflade og indtil en Hoide af 2500 Fod over 
Havet. Hvad Udbredelsen angaar, da har jeg sogt at antyde 
den paa Kortet, hvor de kulforende Dannelser ere anlagte med 
gul Farve, forsaavidt de ikke ere dækkede af Trapen. Det er en 
Selvfolge, at disse Dannelser ogsaa maa antages at strække sig 
ind under Trapen, og saaledes under hele den ostlige Halvdel 
af Disko, idelmindste indtil en Linie mellem Iglutsiak paa Syd- 
Siden og Assuk i Waigattet. Lagene ligge undertiden vandret, 
men som oftest have de en svag Heldning af 5—10°; dog 
naar den ogsaa op til 30°, ja ved KugssineK synes den endog 
6 
