82 
at være 45°*). Faldretningen er en Del forskjellig paa de for- 
skjellige Steder, dog tror jeg, bortset fra de mere afvigende, 
der ere begrundede i lokale Forstyrrelser, frembragte dels ved 
Trapens Gjennembrud, dels ved Styrtninger, efter en stor Del 
Observationer at turde angive den som i det Hele taget værende 
retvisende NO. 
Afsætningen af disse Dannelser maa, efter den fine Slentning 
at domme, være foregaaet med stor Ro og efter Heers Under¬ 
søgelser af det af Inglefjeld, Olrik, Whymper, Norden- 
skiold og Andre tilveiebragte Materiale af Planteforsteninger, 
igjennem lange Tidsrum, nemlig fra den sidste Afdeling af 
Kridtformationen og til ind i den miocene Tid. Paa Grund af 
at Planteforsteningerne ere Land- og Sumpplanter, i Forbindelse 
med en enkelt Ferskvandsmusling, ansaa Heer disse Dannelser 
for Land- og Ferskvandsdannelser. Denne Opfattelse maa dog 
modificeres noget, da det lykkedes mig flere Steder paa Nord- 
Siden af Waigattet, lige fra Påtut og til Nuk KiterdleK, i Sand- 
og Skiferlagene, lige fra Vandfladen og til en Hoide af 2000 
Fod at finde Echinodermer og Saltvandsmollusker**), hvilket 
*) De enkelte Sandlag have ikke sjeldent en discordant Leiring, saaledes 
som det er antydet i Profil I g fra Skandsen og i Profil II fra Riten- 
benks Kulbrud. 
**) Professor S chili ter i Bonn har senere haft Molluskerne til Under¬ 
søgelse, og har i «Sitzungsberichte der niederrheinischen Gesellschaft 
fur Natur und Heilkunde in Bonn«, 1874, S. 7 meddelt folgende: 
«Zuletzt legte Redner backsteinrothe Kreidegesteine aus Gronland vor. 
Als Fundort dieser ebenfalls dem Museum in Kopenhagen angehdrigen 
Gesteine wird Påtut (Patoot) genannt. (—). Was das geologische 
Alter desselben angeht, so mochte der Gesteinshabitus wohl zuert 
auf Trias hinweisen.« (Skiferen er «brændt», se nedenfor ) «Hier- 
gegen spricht aber die bedeutende Entwicklung von Inoceramen in 
denselben. Es liegen mehr als ein Dutzend Exemplare dieser Gat¬ 
tung vor, welche zwei Arten repråsentiren. Die eine Art steht dem 
Inoceramus lingua sehr nahe, und ist vielleicht damit identisch. Es 
ist dies eine Art, welche auf die untere Abtheilung der senonen 
Gruppe beschrånkt ist. Von der zweiten grosseren Art liegen 8 Zoll 
grosse Bruchstiikke vor. Sie zeigt runde concentrische durch fast 
gleichbreite Zwischenråume getrennte Rippen, welche auf einem Theile 
