90 
disses Selvantændelse, saa bliver denne Forklaring for den 
herorahandlede mindre sandsynlig; thi medens Kullagene der 
ere rige paa Svovlkis og naa en Mægtighed af 30—100 Fod, 
ere de herværende Kul derimod fattige paa dette Mineral og 
have kun en ubetydelig Mægtighed af hoist 4—5 Fod. 
Ligesom Trapen engang har bredet sit ensformige graa- 
brune Dække ud over de hvidgule kulforende Dannelser, saa 
disse en Tid lang ganske have været skjulte, saaledes har Tra¬ 
pen igjen, maaske med Undtagelse af en enkelt Fjeldtop, været 
dækket af den næste Dannelse: Isen; og ligesom det skyldes 
dennes og Vandets udgravende Kraft, at vi nu se noget til de 
kulforende Dannelser, saaledes skyldes det igjen det nuværende 
mildere Klima, at Isen har maattet trække sig tilbage og at vi 
overhovedet se noget af Landet. Overalt langs Kysterne og paa 
Oerne, ligesom paa de hoieste Fjeldtoppe, ses tydelige Mærker 
af en tidligere Isbedækning. Saaledes vise Skurestriberne paa 
A ^ 
Halvoen ved UnartoK og paa Oen SatoK (Saitok) i Diskofjorden, 
at denne engang har været en Isfjord, ja de skurede «Hællen>, 
der gaa fra NO—SV paa Immeriksok, en af Hvalfiskederne, tyde 
endog paa, at hele Diskobugten engang har været fyldt med Is. 
At Waigattet ligeledes har været en Isfjord, gjores sandsynligt 
ved Skurestriberne paa de hoiere Punkter paa Arveprindsens 
Eiland og Oen udenfor SarKaK, i Forbindelse med de store 
Gneisblokke (hvoraf flere ere isskurede), der findes langs Ky¬ 
sterne, lige til Toppen af Fjeldene, og i uhyre Masser ere op- 
hobede paa Hareden. 
Reiser man fra Godhavn mod Ost, langs Diskos Sydside, 
træffer man paa Ostsiden af Brededalen ved den gamle Husplads 
IglutsiaK paa de kulforende Dannelser. Giesecke*) omtaler 
her ganske i Almindelighed, at han fandt «Braunkohle und Pech- 
kohleu, medens Rink**) anforer, at der her i et Elvleie skal 
*) Dagbog under 18 /6 og Vs 1807. 
**) Gronland 1, S. 178. 
