91 
være fundet «et meget rigt Kullag«. Dette Lag lykkedes det mig 
ikke at finde; men i et Elvleie ved PuilassoK, som Grønlænderne 
anviste mig som det Sted, hvor der af og til hentedes Kul, ligger, 
foruden nogle forkullede Træstykker i Sandlagene, under et Ler- 
skiferlag et ubetydeligt, faa Tommer mægtigt Kullag, der mest 
bestaar af Grene og Stængelstykker. 
Ved Siuigfik er, i det andet Elvleie fra den store Basalt¬ 
gang mod Ost, et Kullag paa 3 Tommer, og i Sandbakkerne 
noget fra Kysten ere flere mindre Kullag, hvoraf et paa 8 Tommer 
i en Hoide af c. 330 Fod bestaar af gode Kul. 
» 
Noget ostligere ligge to flade sandede Odder, der paa 
paa Grund af den lerede Beskaffenhed af Grønlænderne kaldes 
MarraK (Makkak), og som er det ene af de to Steder paa Diskos 
Sydside, hvor for Handelens Regning Kulbrydning har fundet 
Sted. Naar denne her er begyndt, har jeg ikke kunnet faa at 
vide, men af Gieseckes Beskrivelse ses det, at i hans Tid 
var det endnu ikke sket. Stedet omtaler han saaledes*): «Hier 
findet sich die Kohle bereits in mehrere kleine Lager vertheilt, 
und man konnte hier gewiss mit Grabung seine Rcchnung finden, 
wenn die Lager bey Kulfjeld (Skandsen) minder ausgiebig werden 
soliten«. I Schythes Indberetning til Rentekammeret over 
hans i 1838 foretagne Undersøgelse af Kullene, ses det, at der 
da brodes Kul her, men at Brydningen ophorte, da han havde 
forvisset sig om, at den med storre Udbytte kunde foretages ved 
* 
«Skandsen». Det Kullag, der bearbeidedes, beskriver han som 
liggende i Stranden og af en Mægtighed af fra 9—12 Tommer 
med et Fald af 10° ind mod Landet. Foruden delte Lag, som 
jeg fandt ganske efter Schythes Beskrivelse, viste Grønlæn¬ 
derne mig endnu to Steder, hvor der findes Kul. Begge ligge 
i kort Afstand fra Kysten, hver i sit Elvleie, og ere vistnok kun 
en Fortsættelse af Laget i Stranden. Paa det ene Sted er Mæg¬ 
tigheden 16 Tommer, men Laget synes at have et stærkt, 20°, 
*) Dagbog, .*/» 1807. 
