94 
at naa idetmindste en Hoide af 1200 Fod, indeholde flere be¬ 
tydelige Kullag, om end ingen af dem naaede den af Giesecke 
angivne Mægtighed. Saaledes laa i folgende Hoider: 420, 450, 
592, 916, 1005 og 1143 Fod over Havet forskjellige Kullag, 
hvoraf det 6te var paa 28 Tommer, det 4de og 5te paa 6—8 
Tommer, det 2det paa 4 Tommer og det 1ste og 3die af ube¬ 
stemmelig Tykkelse. 
I Sandbakkerne i nogen Afstand fra Kysten Flakkerhuk 
omtaler Gi eseck e *), at der findes Kullag, der ere mægtigere 
og bedre end dem ved «Skandsen». Ved at bestige den hoieste 
Sandbakke, som fandtes at være 1382 Fod over Havet, og som 
er let kjendelig paa en 10—15 Fod bred Basaltgang, der gaar 
gjennem Toppen og som en Mur fortsætter sig over Bakker og 
Dale saa langt man til begge Sider kan oine den, fandt jeg i 
Sandet, i en Hoide af 768 Fod, et 6—8 Tommer mægtigt Kullag 
og i en Hoide af 1215 Fod endnu et Lag i Lerskifer. 
I de henved 2000 Fod mægtige Sand- og Skiferlag ved 
IsunguaK saa jeg intet Kullag, men det blev mig sagt, at Grøn¬ 
lænderne her og ved Nuarsuk hentede nogle Kul om Vinteren. 
Ved Udstedet Ujararssusuk findes, som ovenfor anfort, i 
Stranden lige Vest for Husene nogle daarlige Kul i et Par Lag, 
men de ere dels meget ler- og sandholdige og dels tilboielige 
til at falde hen i Smaastykker. 
Henved en Mil Vest herfor forekommer i et Elvleie gode 
Kul, der skulle være de bedste i Waigattet. Stedet kaldes 
IgdlokunguaK efter det lille Hus, der, for Kulbrydningens Skyld, 
har staaet her. Lagene har jeg paa Grund af nedskredne 
Masser ikke set, men Udligger Jorgensen, der har brudt Kul 
her, har meddelt mig, at der skal være to Lag, el paa over 
2 Fods Tykkelse, der ligger i Bunden af Elvleiet og har et 
temmelig stærkt Fald, saa Brydningen ikke skal kunne fortsættes 
ret længe, og et paa 9 Tommer, der ligger lidt dybere. Efter 
*) Dagbog: J /9 1807. 
