96 
Stelle ist der ergiebigste und beste unter allen denen, welche 
ich in diesem Lande gesehen håbe. Es ist meistens schone 
Pechkohle, welche auf Sandsteine, und zwischen denselben in 
mehrern ungleichmåchtigen Schichten liegt. Die måchtigste be¬ 
tragt 1 bis lVs Lachter, die mindesle, welche zu unterst liegt, 
1 /2 Fuss und driiber. Im untersten Sandsteine findet sich 
Pflanzenblatterabdriicke, dem Anscheine nach von Angelica Ar - 
changelican , og paa et andet Sted*): «The most considerable 
bed of coal is about 9 feet thick; while some of the seams are 
not above 7 or 8 inches». Senere har Stedet været undersogt 
af Schythe, Collomb, Ly all, Whymper, Brown, Nor- 
denskiold og Nauckhoff. For at anskueliggjore Kullagenes 
Leiringsforhold , skal jeg, da de have en ikke ringe Interesse, 
baade fordi de i en lang Aarrække have ydet en væsentlig Del 
af de gronlandske Kul, der ere anvendte til Koloniernes For¬ 
syning, og fordi de utvivlsomt maa anses for dem, der ere mest 
skikkede til en systematisk Bearbeidelse, hvis en saadan i Frem¬ 
tiden skulde blive paabegyndt, tillade mig at henvise til det med¬ 
følgende Blad med Profiler (Tab. IX). Nr. I er af den henved 1 A 
Mil lange og efter Maalinger med Aneroidbarometer 50—150 Fod 
hoie Skrænt langs Kysten, der mod SO. ender ved det lille 
Basaltnæs Nungerut. Skrænten er saa steil, at den kun kan 
bestiges gjennem de af Regnen og Snevandet fra de bagved lig¬ 
gende Fjelde udskaarne Klofter, og gaaer saa nær ud til Vandet, 
at dette ved almindelig Hoivande flere Steder gaaer op paa 
Foden af den. Nr. II og 111 ere fra et Par Elvleier lidt vest¬ 
ligere, men i nogen Afstand fra Kysten, saa at de, endskjondt 
Kullene ere gode, rigelige og let tilgængelige, neppe under de 
nuværende Forhold kunne komme i Betragtning, i al Fald ikke 
for Nr. lFs Vedkommende. Antallet af Kullag i Hovedskrænten 
er fra 3—5* med en Tykkelse af fra 6—29 Tommer. En saa 
*) »Transactions of the Roy Soc. of Edinburgh«, IX, 1823, S. 6. 
