104 
kulforende Dannelser der som oftest strække sig dybt ned under 
Jordoverfladen og Kullene derfor maa soges ved dybe Boringer, 
saa staa disse Dannelser her ligesom ovenpaa Jorden og Kul¬ 
lene findes i storre eller mindre Hoide paa Fjeldskråningerne. 
Dette Forhold have de her omhandlede Kul vel tilfælles med 
enkelte andre, f. Ex. de færoiske; men medens disse kunne be- 
arbeides i Stoller, vilde samme Fremgangsmaade her, om ikke 
være umulig, saa dog overordentlig vanskelig, paa Grund af at 
Jorden i en ringe Dybde stadig er frossen. Hvor langt ind i 
Fjeldene og ned i Jorden den stadige Frost gaar, veed man vel 
ikke, men selv om den, hvad Fjeldenes plutoniske Beskaffen¬ 
hed og de varme Kilder lader formode, ikke gaar saa dybt, 
som det af den aarlige Middelvarme*), for Waigattet —5°, er 
at vente, saa gaar den dog vist til en saa stor Dybde, at man 
ikke kan vente at komme igjennem den. 
Den Maade 1 , hvorpaa Kulbrydningen her i Almindelighed 
foretages, er folgende: I en Skrænt ved Havet eller i et Elvleie 
opsoges et Kullag, og de overliggende Masser af Sand, Sand¬ 
sten og Skifer bortskaffes med Hakker og Spader saa langt ind 
i Skrænten, som deres Mægtighed og Frosten tillader. Det 
blottede Kullag, der kaldes en «Bænk», brydes nu op og 
bæres eller slæbes i Skindsække ned til Vandet, eller hentes 
paa et Par enkelte Steder paa Hundeslæder. Ses der hen 
til Naturforholdene, de Kræfter, der kunne anvendes, og de 
Kvantiteter af Kul, der behoves, da troer jeg ikke, at der, som 
Forholdene nu ere, kan indvendes noget Væsentligt mod denne 
hele Fremgangsmaade. Dog bor bemærkes, at ved mere hen¬ 
sigtsmæssige Redskaber end de almindelige Flakker og Spader, 
der nu bruges, navnlig ved svære Jernstænger til Losbrydning af 
de haarde Sandstenlag, vil Brydningen kunne fremmes i en ikke 
ringe Grad, og det vil uden Tvivl ligeledes være til betydelig 
*) Ved Jakutzk, hvor den aarlige Middelvarme er -f* 8°,25, er man ved 
Forsog kommen til det Resultat, at Jorden der er frossen til en 
Dybde af 600 Fod. 
