117 
ning, Smaasoers og Mosers Udtoning, den forandrede Behandling 
af Skovene, endelig sidst, men ikke mindst Menneskenes direkte 
Forfdlgelser ligesaa vel maa indvirke paa Fuglelivet her i Landet 
som andetsteds folger af sig selv. Men for Danmarks Vedkom¬ 
mende maa det ikke glemmes, at der hidtil ikke foreligger mange 
paalidelige Iagttagelser om vore Fugles Udbredning og Forekomst 
indenfor Landets Grændser, og at de fleste af de Iagttagelser, 
der haves, ikke gaa synderligt langt tilbage i Tiden. Det er 
derfor i mange Tilfælde en vanskelig Sag med disse Sammen¬ 
ligninger mellem nu og for, og man gjor vist bedst i ikke at 
slutte for hurtigt, navnlig ikke af Enkeltmands negative Er¬ 
faringer. 1 ) Hvad særligt Ellekragen angaaer, saa ved jeg 
') Naar saaledes Hr. Apotheker A. Benzon har tilskrevet Hr. Dresser 
om Hærfuglen saalydende: «the lloopoe seems, now that the forrests 
have been cleared of all the old and hollovv trees, to have entirely 
van ished from our fauna« (Sharpe, R. B. & Dresser, H. li. a hi- 
story of the Birds of Europe, Part VII, Octob. 1871), saa er dette dog 
vel i enhver Henseende for meget sagt. Statsrevisor Fischer har 
bragt i Erfaring, at to Hærfugle ere skudte i Kongens Enghave i 
Eftersommeren 1868, og jeg har selv i de senere Aar set 3 Exem- 
plarer, som vare skudte her i Landet og deraf de to i den nyeste Tid. 
Den 10de Mai 1862 modtog Museet nemlig en nogle Dage forud ved 
Ringkjobing skudt Hærfugl; fremdeles blev der en af de forste Dage i 
Juli 1871 (altsaa til en Tid, som lader formode, at Fuglen har yngiet her) 
paa Baroniet Adelersborg skudt et Exemplar, som den 4de Juli sendtes 
her til Byen til Udstopning, og som jeg derved fik Lejlighed til at se. 
Endelig har Hr. Forpagter Ulrich havt den Forekommenhed den 27de 
Septbr. d. A. at sende Museet en Fugl, som var skudt paa Kjærupgaard i 
Omegnen af Ringsted. At Fuglen imidlertid foiekommer meget sparsomt 
er sikkert nok; men selv om dette er Tilfældet, er det vel tvivlsomt, om 
Grunden hertil er den, som Hr. Benzon anforer. Vore Skove indeholde 
vistnok endnu paa mange Steder mere end gamle og hule Træer nok, i 
hvilke Hærfuglen kunde bygge; vare de alle borttagne, hvorledes kunde 
da vore andre i Træhuller byggende Fugle endnu stedse yngle her! og 
desuden kan jo Hærfuglen i Nodstilfælde lade sig noje med at bygge 
Rede paa den blotte Jord og bygger jo heller ikke ret gjerne inde i de 
sluttede Skove. Hærfuglens Sjeldenhed kan godt have og har rime¬ 
ligvis en anden Grund; jeg vil i den Anledning minde om en Iagt¬ 
tagelse andet Steds fra af ganske samme Art, som den man har gjort 
her i Landet; men som derhos allerede er saa gammel, at den vistnok 
ligger forud for den Tid, da den nu brugelige Behandling af Skovene 
