217 
kræftes af Figuren, hvor den er ikke saa lidt kortere end den 
efter disse Ord skulde være); Bugfinnerne sidde efter Afbild¬ 
ningen nærmere ved Rygfinnen end paa det foreliggende udvoxne 
Exemplar. Ojnene ere meget slorre, deres Afstand fra Næse¬ 
borene som Fdige deraf mindre; Skjægtraadene noget længere. — 
At flere af disse Afvigelser ere en naturlig Fdige af Exemplarets 
Ungdom, tror jeg ikke at man kan nægte, og de, der blive til- 
bage, ville ikke være tilstrækkelige til at godlgjdre en Artsfor¬ 
skellighed. Hvor sandsynlig end Rigtigheden af den her fore¬ 
tagne Inddragning af den Bleekerske Art monne være, vil det 
naturligvis være onskeligt at se den bekræftet ved Undersøgelsen 
af Mellemformer, der repræsentere den hele Udviklingsrække. 
16. lacrones (Hemibagrus) nieiioda (Ham. Buch.). 
Af Ha mil ton Bueha na ns uPimelodus menoda» fik Prof. 
Reinhardt under Galathea-Expeditionens Ophold ved Calculta 
et llVa Tomme langt Exemplar; denne Art maa vel ligesom 
Arius jatius hore til Gangesflodens mindre almindelige Former, 
eftersom Gu n th e r (og maaske heller ikke V a 1 e n c i e n n e s) ikke 
har kjendt denne Art af egen Undersøgelse. Vort Museum har 
dog 'allerede i 1816 faaet et noget mindre Exemplar af Rege- 
ringsraad Elberling, efter hvem den tidligere Inspektor over 
Fiskesamlingen, afdode Prof. Kroyer, havde opkaldt den i 
den Tanke, at den var ny*). Den er imidlertid kjendeligt, 
om end ikke ganske fejlfrit, afbildet paa forste Tavle af Ha mil¬ 
ton Buehan an s allerede oftere anforte smukke Værk under 
Navn af «Mugil corsula »> — et Navn, der jo kun . ved en ren 
Fejltagelse af Kobberstikkeren kan være kommet paa Pladen. 
Giinther har imidlertid, og jeg tror med fuld Ret, gjort op¬ 
mærksom paa, at denne Figur horer til Beskrivelsen af « Pime- 
*) Hr. Elberling var Chef for det danske Etablissement i Serampore; 
Fisken er derfor rimeligvis fra Hooghly eller fra Smaasoer i Seram- 
pores Næihed. 
