247 
bleve ophængte og dengang beboede, vare i sidste Sommer bievne 
vragede for dem, der da vare nye. Man skulde snarere have 
troet, at, jo ældre Kasserne bleve, desto mere tjenlige vilde 
Fuglene finde dem. Mejserne finde sig altsaa i en ganske for¬ 
bavsende Grad i Kultur; derimod bygge Spælmejsen, Spætterne 
og lignende Fugle aldrig i Kasserne; Spætterne hugge dem blot 
sonder og sammen. 
Efter Alt, hvad der er oplyst om Ellekragen, vil det indses, 
at den er fuldkommen berettiget til at regnes med til den danske 
Fauna som en regelmæssig og ikke blot tilfældig forekommende 
Fugl. At den ikke i noget Land er særlig almindelig, er der al 
Grund til at formode, da den stadig bliver saa meget efterstræbt. 
Efterskrift. 
Efter at jeg har forelagt min Meddelelse i ((Naturhistorisk 
Forening«, ere endnu folgende Data komne til min Kundskab: 
1. I det vestlige Thy er et Exemplar af Ellekragen, som Etats- 
raad Steenstrup i Trediverne saa udstoppet der, blevet 
skudt, saavidt vides, et Par Aar iforvejen. (Skyldes Hr. 
Etatsraad Steenstrup). 
2. 1 Aaret 1832 eller 1833 meldte en af Folkene paa Bognæs- 
gaard ved Roskilde, at «en gal Fugl« var nede i Ogaards- 
skov, hvilken Fugl viste sig at være en Ellekrage. Det var 
en varm Sommerdag med Graavejr, og Meddeleren mindes, 
hvorledes han saa Fuglen flyve tilvejrs fra en Bog og der¬ 
efter gjore o—6 Kolbylter nedad mod Kronen af en anden 
Bog, hvor den forsvandt, Alt under en ejendommelig Række 
Skrig. (Skyldes Iagttageren, Hr. Cand. pharm,, Bryggeri¬ 
bestyrer Th. Schiotz). 
3. I Sommeren 1833 eller 1834 saa Bryggeribestyrer Th. 
Schiotz en Ellekrage (dod) i Bognæs Skov; den var skudt 
af Skovrider Kuhn paa Lindholm. (Skyldes Hr. Schiotz). 
