34 
slijcl i [{arhundternes Sammensætning imellem de tvende ovennævnte 
Stæng el former ? 
Det er dette Sporgsmaal, som vi skulle soge at besvare for 
Aroideernes Vedkommende. Vi have netop valgt Aroideernej 
fordi der i denne Familie findes saavel Rhizomer som træag¬ 
tige Stængler. De sidste ere fordetmesle slyngende Stæng- 
* 
ler^), de fdrste ere enten egentlige Rhizomer (Colocasia odora 
Brongniart), hvor den unge af Endeknoppen sig udviklende Deel 
næres af den blivende Moderstængel, eller Knolde*^^^) (Arum ma- 
culalum Linné, Colocasia Antiqvorum Schott), hvor den knolde- 
formige Moderstængel doer, naar den unge knoldeformige Stæn¬ 
geideel udvikler sig. 
Uagtet Forskjellen mellem de tvende Hovedformer af Aroide- 
stængler nærmest maa soges i Karbundterne, ville vi dog for 
Fuldstændigheds Skyld fdrst i Korthed omtale Cellevævet. 
Cellevævet 
er hos de fleste Aroideer ikke skarpt sondret i Barkparenchymet 
og Marvparenchymet; thi disse Partier gaae over i hinanden; 
Cellerne ere af forskjellig Form uden dog i denne Henseende at 
frembyde noget mærkeligt. 
Af stdrre Interesse end Cellernes Form er deres Indhold. 
I Barkparenchymcellerne forekomme hos de Arter, som have 
grdnne Stængler, Bladgrontskorn, derimod ere Marvparenchymcel- 
1erne hos alle Aroidestængler fyldte med Meelkorn, Disse ere af 
forskjellig Form og Størrelse, men saa store og elegante Former, 
som findes i Kartoffelknolden, forekomme ikke hos Aroideerne. 
De storste Former har jeg iagttaget hos Philodendron sp., hvor 
de i Diameter have en Stdrrelse af næsten af samme 
Endlicher genera pi flagellis tenacissimis, caulis scandens. 
**) „ „ ,) rhiaomate caulescente. 
5, „ „ rliizomatc tuberoso. 
t 
