41 
iiaar \i sanimenligiie Karbutidterne paa ct Tværsnit (Fig. 111), da 
linde vi, at de yderste Karbundter bestaae alene af Bastceller, 
thi det er benimod Stænglens Peripheri, at vi trælle Karbundtets 
nederste Ende. Indenfor Barkparenchymet iagttage vi hos mange 
slyngende Aroideer (Anthuriurn variabile, digitaturn) en bleg Ring. 
Dette Lag, der alene bestaaer af Bastceller, stemmer meget bedre 
med Dicotyledonernes Bast end det Parti af Karbundtet, som man 
efter Mohl har kaldet Basten. Allerede Moldenhawer kjendtc 
dette Lag (fra Palmerne og Græssene) og betragtede det som en 
Bastring. Han siger herom: ethvert Karbundt^) har sin egen 
„Bast, men desforuden lindes endnu ofte en almindelig Bast for 
„hele Stænglen i Barklaget^^ o. s. v. Ogsaa Mohl linder denne 
Anskuelse sandsynlig, alligevel er det efter hans Exempel, at 
man benævner Prosenchymet, som ledsager Monocotyledonernes 
Karbundter, Bast^^); uagtet det hellere maa sammenlignes med 
Dicotyledonernes Vedceller end med deres Bastceller. 
Vi gaae nu over til at betragte Karbundterne hos Rhizo- 
rncrne af Aroideernes Familie. Medens Basten er den stdrste 
og vigtigste Deel af de træagtige Aroideers Karbundter, mangler 
den ganske i dénne Klasse. Ved et Tversnit eller et Længde¬ 
snit af Bichardia æthiopica Kunth (Fig. Il) kan man strax over¬ 
bevise sig om, at Karbundterne ere uden Bastceller ogj alene 
sammensatte af vasa propria og Spiralkar.) de savne saaledes 
enhver haard eller træagtig Substants. 
Den stdrste Deel af Karbundtet bestaaer af vasa propria 
(Fig. lp, Fig. Hp), der i Formen ligne de tilsvarende Organer hos 
de træagtige Aroideer, hvor de ikke indtage en saa stor Deel af 
Karbundtet, da de ere indskrænkede af Karrene .og Bastcellerne. 
Den anden Bestanddeel af Karbundterne, Karrene, er ude- 
* 
lukkende Spiralkar'., prikkede Kar har jeg ikke bemærket. Spi¬ 
ralkarrene (Fig. Iv, Fig, IIv) have en bestemt Plads, idet de aldrig 
*) Moldenhawer; Beitriige zur Anatomie der Pflanzen. 
**) Hvilken Benævnelse vi ogsaa bruge. 
