47 
Monocotyledonernes Cambialccller blivende uforandret og fleer- 
aarig. Dersom Videnskaben vil beholde Udtrykket vasa propria, 
da maa det indskrænkes til Cambialcellerne i det omtalte Sta¬ 
dium, og kan kun finde Anvendelse paa de Plantestængler, der 
ere fleeraarige, og hvis Karbundter have en begrændset Udvikling; 
til denne Klasse henhore af Phanerogamer de fleste monocoly- 
ledone fleeraarige Stængler (Træer og Ilhizomer) samt mange 
dicolyledone Rhizomer. 
Mohl er ikke af den Mening, at vasa propria ere iden¬ 
tiske med Cambialcellerne. Unger udtalte forst, saavidt jeg veed. 
Muligheden af, at de kunde være det: „Betragter^) man Ligheden 
„mellem Monocotyledonernes vasa propria, som ligeledes ikke ere 
„andet end tyndvæggede langstrakte Celler med de omtalte Celler 
„(Cambialceller), der som et Cellelag bedækker Dicotyledonernes 
„Vedlegeme — betænker man, at de have det samme Indhold, 
„nemlig en opak noget tyk Saft, saa maa man komme paa den 
„Idee, at de have een og samme Natur, kort ere identiske.^ 
Paa andre Steder er Forfatteren imidlertid ikke saa villig til al 
indrdmme denne Identitet. 
Andre Botanikere udtale sig enten for Identiteten af de om¬ 
talte Organer, eller de foretrække alene at omtale deres Til¬ 
stedeværelse og Form uden at indlade sig paa at bestemme deres 
Betydning*^). 
Endnu staaer tilbage at omtale Mælkekarrene, som ogsaa 
siges at forekomme i Aroidestænglernes Karbundter. I Selskab 
med vasa propria forekomme saftfdrende Celler, der ligne hine, 
men ere forskjellige derved, at de oftest mangle horizontale 
Tvervægge, de verlicale Vægge træde mere bestemt og tydelig frem, 
de bave en morkere undertiden kornet Saft. De forekomme 
hos Dieffenbachia Seguina, Calla palustris, Philodendron sp. Heraf 
*) Unger, Bau des Dicotyledonen Stammes, S. 30. 
Saaledes hos franske Botanikere: tissii mince et transparente. 
