Ophisternon og Plyobranclius Mc. Clelld., saalcdes som det ogsaa 
næsten altid findes antydet paa de af forskjellige Forfattere med- 
deelte Afbildninger af disse Slægters Arter. Ganske anderledes 
viser Næseborenes Stilling sig at være hos Slægten Ophisurus, 
men atter her væsentlig forskjellig hos forskjellige Arter. Hos 
Ophisurus serpens Lac. fra Middelhavet ligge nemlig de forreste 
Næsebor ikke i Snudespidsen, men længere tilbage, omtrent midt- 
veis mellem Oiet og Snudespidsen; de bagerste derimod ikke 
foran Oiets ovre Rand men længere nede, i Overlæben, lige mod 
dennes Rand, som en skraa Spalte, der kan lukkes ved en Klap; 
hos to, vel hinanden nærstaaende, men dog tydelig forskjellige, 
plettede Ophisurus-Arier fra Vestindien, som jeg ikke har for- 
maaet at henfdre til nogen af de mig tilgjængeligeii beskrevne 
Arter, men som ved deres butte Tænder og lidet udviklede Rryst- 
linner forraade, at de henhore til Cuviers anden Underafdeling 
af Slægten Ophisurus^ findes vel de forreste Næsebor atter paa 
deres Plads i Snudespidsen, men de bagerste ere rykkede ind 
i Munden^ indvendig paa den fyldige Overlæbe, hvor de ligge 
lige op til Overkjæbens Tandrad som en skraa Spalte, der ogsaa 
her kan lukkes ved en Klap. Vi have altsaa her Exempler paa 
FVs/c med indvendige Næsebor, 
Det var mig naturligviis meget magtpaaliggende at undersdge, 
om dette Forhold, der i alle Fald i de gængse zoologiske Haand- 
bdger er ladet upaaagtet, af Forfatterne var værdiget den Op¬ 
mærksomhed, som det forekom mig at fortjene. Jeg fandt 
snart, at det ei var undgaaet Cuviers skarpe Rlik, at 0[)hisurus- 
Slægtens bagerste Næsebor „ligge i selve Overlæbens Rand.” * *'j 
Cuvier tænker vel herved paa sin typiske Art, O. serpens. At 
han hos nogen Aal skulde have seet de bagerste Næsebor 
ligge indvendig paa Overlæben, antydes vel een Gang i Indled¬ 
ningen til histoire des poissons^ **), men det gjentages ikke i hans 
•) Regne animal II, p. 351. (1829). 
*0 h c. t. I. p. 472: „il y eu a ou boiivcrlure postcricurc donne sons In 
