fuldstændige Kingc. Ilos Siph. brasiliensis er det endog ofte 
Tilfældet, at Endepunliterne af Ringfolderne ikke ligge lige ud 
for hinanden, rnen skjævt, saa at de hdire og venstre afvexle ind¬ 
byrdes, hvilket navnligen paa det foreliggende Exemplar er Til¬ 
fældet med omtrent de 10 sidste Ringe af det ufuldstændige 
Parti. Derimod seer jeg intet Tilsvarende til hvad der i Reskri- 
vclsen af S. mcxicanus anfdres om, at der i dette ufuldstændige 
Ringparti dog skifteviis er en fuldstændig Ring og en, der kun 
naaer midt ned paa Siderne. 
De væsenligere Træk, hvorved Siph. brasiliensis kan adskil¬ 
les fra S, mcxicanus ere: 
1) Antallet af Ringene er et ganske andet, nemlig 133, hvoraf 
de 13 sidste og omtrent de 20 fdrste ere fuldstændige Ringe, 
de mellemliggende 100 derimod ere afbrudte i Midten. Dernæst 
ophore de sidste Ringe noget foran Anus, og fortsætte sig ikke 
ud over denne — hvilken Charakter vor nye Art har tilfælles med 
S. annulatus^ men ikke med S. mexicanus. 
2) Kroppens Storrelseforhold vise sig ligeledes meget for- 
skjellige. Vor nye Art er forholdsviis meget slankere og mere 
langstrakt end nogen af de tvende tidligere beskrevne; medens 
Forholdet mellem Tvermaal og Længde hos Siph, annulatus om¬ 
trent kan sættes som 1:30, og det hos S. mexicanus angives 
som 1 : 17, finder jeg det hos brasiliensis som 1 : 46. Da 
Siph. mexicanus skjondt forholdsviis meget kortere dog har flere 
Ringe, maa hver af disse være meget korte, navnlig i Sam¬ 
menligning med den nye Art, hvor Forholdet mellem en Rings 
Længde (Afstanden mellem 2 Folder) og Kroppens Tvermaal 
omtrent kan sættes ~ 2:5, medens det hos de foreliggende 
Exemplarer af annulatus varierer fra 1 : 4 til 1:3, og hos mexi¬ 
canus omtrent maa være = 1: 10. Ringene ere altsaa hos den 
brasilianske Art 4 Gange saa lange som hos den mexicanske. 
3) Endelig er Farven overalt, hvor Overhuden er bevaret, 
mdrk skifergraa uden det blaalige Skjær, der findes hos annula¬ 
tus’, hvor den mangler, er Huden fint nupret og af raorkebrunlig 
