for os, og er saa fjern, at den ganer umiddelbart tilbage til den 
Tid, da Naturen var overladt alene til sig selv. — De her tusind¬ 
vis samlede Dyrelevninger yde ikke blot gjensidigen Bidrag til 
hinandens Historie og til Menneskets tillige, rnen det ndie Studium 
af dem vil kunne kaste en ikke fur anet Belysning paa det Af¬ 
snit i vor Jordklodes Historie, hvis rette Opfattelse har den al- 
lerstdrste Betydning paa Opfattelsen af Forholdene mellem de 
tidligere Jordperioder, Arternes Uddden o. s. v., det Afsnit nem¬ 
lig af den nuværende Jordperiode, som gaaer forud for Menne¬ 
skets Bcrdrelsc med Naturen. Zoologen opfordres derfor dobbelt 
til at olTre disse Mindesmærker fra den fjerneste Tid i alle Ver¬ 
dens Egne de noiagligste Undersdgelser; kun ved saadanne kan 
de tilbageblevne og senest forsvundne Dyrs Historie rigtig oplyses, 
og det rige Udbytte til Menneskets egen Historie vindes^). 
Et Par Bidrag fra disse Mdddinger til tvende af vore for¬ 
svundne Pattedyrs flistorie er det jeg her vil meddele. 
Det fdrste af disse angaaer Hjæmpeoxen (lios Urus Linn.). 
Af denne forhen over stdrstedelen af Europa udbredte men 
nu overalt udddde Oxe, der til Cæsars Tid synes at have levet 
paa Hartzen, og hvis Stdrrclse af denne Forfatter betegnedes med 
de bekjendtc Udtryk: „magnitudine paulo infra elephantos,“ op¬ 
graves der en stor Mængde Knokler i vore Torvemoser, og en 
ikke ubetydelig Del deraf kunne vore Museer glæde sig ved at 
have erholdt. Den fdrste Plads imellem disse indtager det af 
Hr. Conferentsraad Vedel- Simonsen til Elvcdgaard til det konge¬ 
lige Museum skjænkede, temmelig fuldstændige Skelet, som for 
endel Aar siden blev opgravet i en Tdrvmose i Fyen. Til dette 
Skelet slutte sig de særdeles complette og store Hovedskaller, 
hvoraf den ene er givet til Universitetets zoologiske Museum af 
Ilr. Pastor Visby ^ og den anden til det kgl. Museum af afddde 
*) Om disse Kjokkeiimoddinger sec de ni' For fal feren i Forening medEtatsr. 
Forchhammer og Inspect, Worsaae afgivne Beretninger i Oversigterne 
over Vidensk. Selsk. Forhandl. 1848 — 51. 
5 
