78 
11. Anas carolinensis Gmel. 
Denne Arts Forekomst i Gronland er allerede omtalt i dette 
Tidsskrifts forrige Aargang S. 122 og det er derfor for dens 
Vedkommende tilstrækkeligt at henvise til den der gjorte Be¬ 
mærkning. 
12. Lams affinis Rhdt. n. sp.? 
1 Aaret 1851 har det Kongelige Museum fra Nenortalik i 
Julianehaabs Distrikt modtaget en mærkelig, til Gruppen Glaucus 
Bruch henhdrende Maage, som formodentlig tilfældigen har forvildet 
sig til Gronlands Kyster; det er en udfarvet Fugt, der allerede 
har faaet Vinterdragtens spættede Hoved, men dog ikke ganske 
har fuldendt sin Fældning, idet de tre fdrste Svingfjær endnu 
ikke ere skiftede. I sin Dragt viser den særdeles megen Lighed 
med Larus argentatus ^ men Ryggen og Vingerne have en paafal¬ 
dende morkere, graablaa Farve, der endog er kjendelig dybere 
end hos Larus tridactylus; fremdeles er Hovedet og Halsen tæt¬ 
tere og mørkere plettet end det synes nogensinde at være Til¬ 
fældet hos den førstnævnte Art. Svingfjærene ligne i Hovedsagen 
dem hos L. argentatus; den forste er brunligsort^) i den stdrste 
Deel af sin Længde med Undtagelse af et ganske lille skiferfarvet 
Stykke paa Inderfanen nærmest Roden, og ender med en to 
Tommer lang hvid Spidse, der atter lidt foran Fjærens Ende er 
forsynet med et smalt sort Tverbaand; paa den anden Svingfjær 
udbreder den skifergraa Plet paa Inderfanen sig noget mere, og 
Fjæren har vel en hvid Spidse, men mangler den runde Plet af 
samme Farve, som hos L. argentatus findes paa Inderfanen af 
denne Fjær lidt foran for Spidsen; ogsaa de ovrige Svingfjær 
have hvide Spidser, men den graablaa Farve, som allerede paa 
den anden Svingfjær begyndte at vise sig ogsaa paa Yderfanen, 
De tre forste Svingfjærs brunligsorte Farve er for en stor Deel kun en 
Fblge af Afblegning og vil paa de nye udvoxende Fjær være dybere og 
renere. 
