D 
Vesten og Syden for vort Norden; rimeligvis gjentager sig del 
Samme ogsaa Oslen for den (see S. 18). Disse Huller i vore 
Kundskaber liar jeg allerede længe anseet for at være saa til¬ 
strækkelig udfyldte, at man med Sikkerhed kunde drage en Slut¬ 
ning om, hvilken Linnéisk Synonymi der tilkom mine to Arter, 
saasnart man blot fastholdt de ydre og let ioinefaldende Karak¬ 
terer, saaledes som jeg dengang paaviste dem, nemlig: Snudens 
Spidshed {R. oxijrrh.) eller Duthed (R. platyrrh.)^ Bagfodens Ud¬ 
styr med en ioinefaldende, stor'^) og haard Knude ved Tommel¬ 
roden (ikke ulig en kort overtallig, inderste Taa) (o.), eller med 
en mindre*) og blodere saadan (p.), samt Bagbenenes kortere og 
kraftigere Form hos den ene Art (o.), stbrre Længde hos den 
anden (p.); endelig naar man erindrede, at Hunnen af R. oxyv- 
rhinus kun var forsynet med en kort Svdmmehud mellem Tæerne, 
medens Hannen havde en særdeles stærkt udviklet Svommchud, 
nemlig ligesaa stærk som begge Kjon af R. plalyrrhinus (see Fi¬ 
gurerne). 
Bagføclder af 
Rana platyrrhmus, 
5 og ? 
Bagfodder af 
Ran O: oxyrrhinus, 
^ og 5 
samt Indretæerne af samme, sete fra Siden. 
*) Ilos R. oxyrrh. er Tommelknuden altid ligesaa lang eller længere end 
Indretæernes to yderste Led, \\Qi R.platyrrh. aldrig saa lang som disse, 
og altid kortere end Taaens halve Længde, medens den hos den første 
er længere. 
