15 
Synes del ikke, som om det kunde være R. arvalis eller 
oxyrrhinus der jo fjerner sig saa langt fra Lavningerne, som 
Linné her har stodt paa? Til dens særegne Levevis havde da 
Linné forst givet et betegnende Bidrag; men jeg vil dog ikke 
undlade at gjore opmærksom paa, at det just var den butsnu- 
dede Art, R. platyrrhimis^ som jeg under maaskee noget lignende (?) 
Forhold traf paa Skotlands Fjelde (Ben Nevis f. Ex.); see min 
forste Meddelelse om disse Froer i d. K. D. Vid. Selsk. Over¬ 
sigt 1846 S. 95. 
• At Rana temporaria Linn. ikke var og ikke kunde være min 
R. platyrrhinus saaledes som det almindelig var antaget, er alt- 
saa vist; men kun under den bestemte Forudsætning, at der her 
i Norden blot var de ovennævnte to Former af Rana temporaria’- 
Gruppen, vilde det blive sikkert, at den var og kun kunde være 
R. oxyrrhinus^ og navnlig sammes Hun. Dersom der imidlertid 
findes hos os endnu en tredie Form af samme Fro-Gruppe, der 
ligeledes maatte have en storre og haardere Tommelknude og en 
kortere Svdmmehud mellem Bagfodens Tæer, idetmindsle hos det 
qvindelige Kjon, saa vil det neppe være muligt, ialfald ikke uden ved 
en noie Gjennemsdgelse af den Egn paa Oland, hvorfra Linné 
oprindeligen beskrev sin Fro, at angive, til hvilken af dem hans 
Rana temporaria vilde blive at henfore. Forekomsten af en saa- 
dan tredie Form horer til Mulighederne, og for at fremkalde en 
neiere Eftersogelse blandt vore Froer af denne Gruppe, anseer 
jeg det for hensigtsmæssigt at lede Opmærksomheden hen paa 
en Fro, som i de senere Aar er blevet iagttaget i de vestlige 
og sydlige Lande af Europa (Frankrig, Schweitz, Italien*)) og be¬ 
skrevet under Navn af Rana agilis TAom. Slige ndiere og skarpere 
Artsundersdgelser have jo desuden i Nutiden faaet en egen og 
forhoiet Betydning derved, at den nu saa stærkt hyldede Anta- 
*■) Sidste Land ifolge Meddelelse i Brev fra Hr. Dr. Fa ti o. 
