17 
b) De særdeles lange Baglemraer, der i Forhold ere endog læn¬ 
gere end Bagleramerne hos R. platyrrhinus^), 
c) De overordenlig lange Spring, som Dyret udfdrer og som 
Hr. Th o mas angiver at naae en Længde af indtil 2 metres * *) **), 
medens Dr. Victor Fatlio, der ogsaa var forbauset over 
Springene, kalder dem: „des bonds prodigieux“. 
d) Den‘meget' store Eenhed eller Fasthed i Farve og Farveteg- 
ning, idetmindste indenfor hvert af Kjonnene, medens vore 
to Frder i denne Henseende vise en storre individuel For- 
skjellighed, og medens navnlig af /?. platyrrhinus sjelden to 
Individer ere hinanden lige. 
e) Den senere Æglægnings- eller Forplantningsperiode, idet Arten, 
hvor den hidtil er bleven iagttaget, yngler flere (5—6) Uger 
Præparationen og Sammenligningen er taget Hensyn til de muligt af¬ 
faldne eller frembrydende Tænder eller til det hele Tandskifte, som 
for nylig saa paafaldende bar skuffet Professor Le y dig for Overkjæbe- 
tændernes Vedkommende hos Salamandrene og Froerne. DieMolche (Sa- 
lamandrina) der wurtembergschen Fauna. Berlin 1868. S. 4—5, f. 22. 
Derimod tjener det til Bestyrkelse af Arlforskjelligheden mellem B. 
oxyrrldnus og R. agilis, at Prof. Schiff havde sendt Hr. Thomas 
levende E.\emplarer af den første og Hr. Thomas igjen Prof. Schiff 
levende Exemplarer af B. agilis, og Resultatet blev for begge, at de 
havde at gjøre med »deux éspéces trés distinctes«. (Thom. 1. c. p. 367). 
*) Man sammenligne Beskrivelsen og Figuren af Skelettet i Ann. d. sc. 
1855 4 Sér. T. IV. pi. 7 fig. 4, ifdlge hvilken sidste endog Længden af 
Krop og Hoved tilsammentagne kun naaer fra Hofteskaalen til Fodrodens 
ovre Rand; ligeledes Hr. Fatio’s Figur PI. 6 f. 1 og hans Udtryk, at 
Benet lagt fremad langs Dyrets fladtliggende Krop rager med sin nedre 
Ende af tibia 8in“ udenfor Snudespidsen, medens det hos selve i?. (pZa- 
tyrrhinus) jlaviventris Miil. neppe naaer til Spidsen af Snuden og al¬ 
drig rager udenforsamme. Disse Forhold passe vel nærmest paa Hun¬ 
nerne, og det maa ved Maalforholdene altid holdes for Øie, at Baglem¬ 
merne hos alle tre Arter ere noget mere forlængede hos Hunnerne end 
hos Hannerne. Hos alle tre Arters Hunner er ligeledes Svommehuden 
paa Baglemmerne svagere udviklet end hos Hannerne, om end neppe 
kjendeligt hos R. platyrrhinus. 
**) Thomas kaldte den agilis "5 cause de la longueur des bonds qu’elle 
fait lorsque elle est poursuivie; car je puls affirmer l’avoir vue fran- 
chir d’un seul bond un éspace de pres de 2 metres.« Thom. 1. c. 
p. 376. 
2 
