22 
digt utdunstade et osynligt rågn; ty dessc små djur ålska sådant clima 
med Violstenen 1125. ochLinnæa 522. De woro mycket like med Padd- 
ungar {Faun, 253), men af deras fotter og lioppande mårktes, at de 
woro et annat species, som for detla aldrig blifwit bekant; ty år nodigt 
at beskrifwa det samma. Framfotterne hade 4 tår, som woro aldeles 
klofde ifrån livarandra. Backfotterne hade 5 tår, som woro mindre 
klbfde, eller något litet lykte, af hvilka tår den fjerde war långst 
Kroppen war inunder grå, men ofwan uppå morkblek (fusco-lividum) 
med en mork rand, som gick ifrån ogonen bårt åt sidan. 
Ogonen woro swarta, meden gul fårgad ring eller Iris. Gumpen (anus) 
war trubbig med några hvita bleka punkter inunder.« 
Af alle Udtrykkene foler Læseren strax, at Linné ikke her 
mente at have nogen lempelig Afændring og endnu mindre nogen 
blot Farvevarietet af unge Skruptudser for sig, men noget fra 
disse aldeles forskjelligt, noget, for at holde os nær til hans 
egne Udtryk (see strax ovenfor), som endnu ingen anden Natur¬ 
forsker havde gjort Bekjendtskab med. 
Linné indforte den derfor ogsaa i sine senere systematiske 
og faunistiske Arbeider som selvstændig Arl og fastholdt den 
som saadan indtil de allersidste Udgaver af disse, hvad der nok¬ 
som fremgaaer af nedenstaaende Uddrag. 
I den Aaret efter Vestgdta - Reisens Publication udkomne, 
af Linné selv som sjette betegnede Udgave af Systema Naturæ 
(i74S), indfores Arten saaledes gen. 94 (p. 37) sp. 5 med en 
latinsk Diagnose, der bestaaer af den ovenanfdrte forste Linie 
af hans Beskrivelse i Reisebogen og et Tillæg af fire Ord om 
Bagendens butte eller afskaarne Form og Gumpens Farveteg- 
ning paa Undersiden, nemlig: „ano obtuso subtus punetato.^ 
Ti Aar derefter (1758) opforer Linné den i Systema Naturæ 
X. gen. 106, sp. 3 med særligt Artsnavn Rana rubeta og med den 
noget ændrede Diagnose: R. corpore verrueosoj ano obtuso subtus 
punetato^ til hvilken han foier Henvisningen til de to tidligere 
