26 
I 
rubeta lindes ogsaa altid hos dc meget sraaa og unge Individer 
af B. calamita^ og i Forening med Rygstriben give de Ungerne 
af denne Art et særdeles pynteligt Udseende. Selv Kroppens 
mork-blygraa Farvetone og Dieringens gule Farve hos R. rubeta 
taler imod, at det var Unger af Skruptudser; disses Oiefarve er 
mere rodlig, medens B. calamita's er gulig, eller grongulig — 
en Forskjel man i mange Forfatteres Beskrivelser vil finde be¬ 
mærket*). At den store, selv hos de mindste Exemplarer af vor 
almindelige Tudse, ioinefaldende Kirtelvalk bag Oret (see Lin- 
nés Udtryk om Skruptudsen S. 8), ikke omtales, synes ikke 
at gjore det rimeligt, at en saadan har været der; dette peger 
ogsaa bort fra Skruptudsen. 
Saaledes staaer af de linnéiske Angivelser endnu kun tilbage 
den om Bevægelsen, og at Linné paa Maaden, hvorpaa de ud¬ 
forte denne eller hoppede, mærkede at de vare forskjellige Arter, 
vil efter det Anforte ikke undre os. 
Passer end saaledes Alt, hvad Linné har anfort om sin 
Rana rubeta^ særdeles noie paa vor nu saa vel bekjendte Strand¬ 
tudse, B. calamita laur.^ men derimod ikke paa de andre nordiske 
Tudseformer, saa at der ikke bor være nogen Tvivl om Identiteten 
af disse to Arter og man ogsaa her maa beundre L i n n é s skarpe 
Oie for det Karakteristiske og Evne til kort at gjengive dette, saa 
har Linné dog ikke omtalt den Karakter, der siden hans Tid næ¬ 
sten udelukkende har været brugt som det mest betegnende Arts¬ 
mærke for B. calamitaj nemlig den fordybede og fine, lysgule 
Linie langs ned ad Ryggens Midtlinie. Det kan være, at Linné 
har overseet denne hos sine unge Individer, skjondt den dog selv 
hos disse aldrig synes at mangle ganske, om den end i ulige 
Grad kan træde frem; det kan ogsaa være, at han kun tilfældigen 
har glemt at omtale den, eller ogsaa har han maaskee seet den, 
men ikke tillagt den nogen Betydning, fordi han havde seet no- 
*) see f. E. Roesel, 1, c. S. 108 nedcrst, og Flere. 
