62 
foreliggende Egeart i alle væsentlige Forhold er en Erythrobalanus^ 
og at den altsaa maa henfores til denne Underslægt; men den 
lader sig ikke vel bringe ind under nogen af de hertil horende 
Sectioner. Den adskiller sig nemlig fra alle de andre Arter ved 
sit lange, smalle og spidse Frdgjemme og ved de tornet-tandede 
Blade. Jeg antager derfor, at det vil være rigtigst at henfore 
den til en egen Section, der maaske passende vil kunne be¬ 
tegnes Stenocar'pæa. Den horer til de Sectioner, hvis Frugt 
modnes det fdrste Aar, og vil iblandt dem kunne karakteriseres 
paa folgende Maade: 
Quercus {subg. Erythrobalanus) sect. Stenocarpæa. Fructus ma- 
luratio annua. Ovula abortiva circa superiorem seminis partern 
affixa. Glans ovoideo-oblonga^ pericarpio tenui. Folia sempervirentia^ 
ovalia^ spinoso-dentata. 
Den kristtornbladede Eg horer til de almindeligste Træer 
i Californien. Den synes at opnaa sin storste Fuldkommenhed 
ved Santa Barbara,, hvor den som et 40—50 Fod hoit Træ danner 
rene Bevoxninger og ved sine mdrke, stedsegronne Blade ikke 
lidet bidrager til at bestemme Landskabets Karakter (Nuttal 1. c.). 
Herfra gaaer den mod Syd til Rio Colorado (Sitgreaves) og mod 
Nord næsten til Grændsen af Oregon, som dog neppe over¬ 
skrides, da Nee’s Angivelse, at den skulde være truffen ved 
Nootka, ikke synes at være rigtig (Nuttal 1 I. c.). Den angives at 
voxe ved Monterey, hvor den skal forekomme almindelig som et 
15—25 Fod hoit Træ, og ligeledes ved San Francisco (Hartweg 
og Hinds ^). 
Den varierer meget baade i Størrelse og i Bladenes og 
Frugternes Form. Paa de fleste Localiteter skal den optræde i 
Buskform, og 2—3 Fod hoie Planter sees ofte overlæssede med 
Frugter (Torrey 1. c.). En Form med ualmindelig store Frugter 
The Botany of tlie voyage of Sulphur p. 55. 
