66 
Af foranstaaende Arler er der en, nemlig Q. Garryana, som 
ogsaa voxer i Oregon, og to {Q. pungens og berberidifolia) ^ som 
tillige forekomme i Ny-Mexico. 
Den Gruppe af Ege {Eulepidobalanus) ^ som tæller de fleste 
Arter i Californien, er den samme, hvortil den nordeuropæiske 
Stilkeg {Q. pedunculata) og navnlig Vinter- eller Drue-Egen (Q. ses- 
siliflora) horer, en Gruppe som overhovedet er den herskende i 
den nordlige tempererede Zone hele Jorden rundt. De califor¬ 
niske Arter have ligesom Drue-Egen siddende Frugter, og Bla¬ 
dene ere paa Underfladen filtede eller dunhaarede. De naa ikke 
vore Ege i Størrelse, men blive dog anselige Træer paa 80—90 
Fods Hoide og med 5—6 Fod i Stammetvermaal. I Nordcali- 
fornien udgjore de den væsentligste Bestanddel af Skovene, især 
i en Hoide af 1000—3000 Fod, men endnu paa 5000 Fod 
træffes de blandede i Fyrreskovene. Den ved sine lange og 
smalle Frugter udmærkede Q, lobata danner de smukke, park¬ 
lignende, med Græssletter vexlende Skove, som dække Sacra- 
mentodalen, og dens Frugter udgjorde ifolge Fremont (Geograph. 
Memoir upon Upper California, 1848) Indianernes væsentligste 
Næringsmiddel af Planteriget, forend den hvide Race tog Landet 
i Besiddelse. Fremont saa overalt udenfor og i Indianerhytterne 
store Vidiekurve fulde af Agern til Vinterforbrug. 
Efter Eulepidobalanus er den ved sine læderaglige, stive, tor- 
nettandede Blade kjendelige//ea;-Gruppe, der er karakteristisk for - 
Middelhavslandene baade i den gamle og den nye Verden, for¬ 
holdsvis stærkt repræsenteret i Californien, men Quercus agri’- 
folia udgjor det mest eiendommelige Element blandt de califor¬ 
niske Cupuliferer. 
af Afbildningen er del dog tydeligt nok, at den ikke kan hore til Ege¬ 
slægten. Den har nemlig oprette Rakler. Den maa enten være en 
Pasania eller Castanopsis, og efter Skaalskællene at domme maa den 
snarest henhbre til sidstnævnte Slægt, hvori den maaske vil komme 
til at danne en egen Section. 
