117 
I Anledning af del af Dr. A. B. Meyer opdagede 
særegne Forhold af Giftkjertlen hos visse Arler af 
Slæglen Callophis. 
Af J. Bernhardt. 
(Meddeelt den 2dcn Juni 1869.) 
Den i saa mange Henseender afvigende Giftkjertel, som min 
Fader for' en tredive Aar siden opdagede hos Causus rhombeatus 
(Licht.)*), har hidtil staaet som den eneste Undtagelse fra den 
i alt væsentligt eensformige Udvikling, hvormed Giflorganet for¬ 
resten optræder hos alle de dvrige Giftslanger. I den aller¬ 
nyeste Tid har imidlertid Dr. A. B. Meyer i Berlin fundet et 
endnu mere afvigende og endnu mærkeligere Forhold af Gift¬ 
kjertlen hos et Par Arter af den ostindiske Slægt Callophis og 
meddeelt sine Iagttagelser derom fdrst ved de tydske Natur¬ 
forskeres Mode i Dresden i September 1868, senere og ud¬ 
forligere i en interessant, af to Tavler ledsaget Afhandling i Ber¬ 
liner-Akademiets „Monatsbericht“ for Marts 1869. Han har 
Sce: Forhandlingar vid det af Skandinaviska Naturforskare och Lakare 
hållna mote i Gotheborg År 1839. Gotheborg 1840, S. 141; fremdeles 
Oversigt over det Kgl. D. Vid. Selsk. Forh. og dets Medl. Arbeider 
fra 31te Mai 1836 til 31te Decbr. 1839, S. LXXV. Giftkjertlen er, som 
det vil erindres, meget lang, næsten baandformig bos denne Slange; 
den udgjor en Sjettedeel eller vel endog en Femledeel af Dyrets hele 
Længde og strækker sig paa Grund af denne dens Størrelse bagtil 
langt ud over Hovedet ben paa Kroppens forreste Deel, hvor den ligger 
mellem Huden og Ribbenencs Muskler i en særegen, af en tynd seros 
Hinde dannet Hule eller Sæk. 
