122 
Ormen er temmelig liile, sædvanlig henved lang; und- 
tagelsesviis har jeg fundet den af 20—25““ Længde. Hvor den 
er bredest maaler den omtrent 0,6““. Hvad der fornemmelig 
falder i Oinene, selv ved en svagere Forstorrelse, er Hovedets 
usædvanlige Udseende. Istedetfor Snabelen findes nemlig et Or¬ 
gan, der i sammentrukken Tilstand seer ud som fem sammen- 
stodende Smaaforhoininger, der ere stillede i en Rad fra Side til 
anden og kun iagttages tydeligt, naar man seer Hovedet fra 
Enden (Fig. 2). Udkrænges nu dette Organ, skyder det sig ud 
over Hovedets Sider, indtager omtrent dettes forreste Halvpart, 
og danner med sin bagre (ydre), frie Rand en smuk Bolgelinie 
(Fig. 4). Langs Randen sidder en Række overmaade smaa Kroge 
af omtrent 0,004““ Længde, hvis samlede Antal belober sig til 
over tusinde. Da de have Tilboielighed til at holde sig kant¬ 
stillede, kan man ofte have Vanskelighed ved at faae deres rig¬ 
tige Form at see (Fig. 9). Mod Hovedets bageste Deel sees 4 
runde Sugeskaale, gjennem hvis overste Deel der gaaer et buet 
Bælte med Konvexiteten fortil, bestaaende af en tredobbelt, al¬ 
ternerende Række af Kroge eller Torne, i hver Sugeskaal omtrent 
60—70, af 0,008““ Længde (Fig. 5 og 6). 
Paa Grund af den omtalte Ind- og Udkrængning kan Hovedet 
have et meget vexlende Udseende, og naar man ikke havde de 
gradvise Overgange, kunde man undertiden fristes til at tro, at 
man havde forskjellige Arter for sig. 
Leddene begynde underfiden næsten umiddelbart bag Ho¬ 
vedet, undertiden er der en længere Hals. De ere i det Hele 
klokkeforraede*), kun de 4—5 bageste mere rundagtige og i Reglen 
fyldte med modne Æg. Kjonsaabningerne ere uregelmæssigt af- 
vexlender Paa en enkelt Orm har jeg fundet Kjonslemmet hist 
og her fremkrænget; det var 0,07““ langt, lidt tykkere mod 
Enden og syntes besat med meget fine Torne. Sædlederén forer 
ind til eller gaaer over i et Ror, der danner mange uregelmæssige 
*) Articuli campanulati Rudolphi. 
