164 
som findes i denne mærkelige Sdlilies Ventralperisom, ere de 
o (4, 6 o. S.V.), der ligge Munden nærmest, i Spidsen af de 5 
(o.s.v.) Interradialfelter, betydelig storre og i enhver Henseende 
mere udviklede end de andre, ja de ere vel ligefrem de fem 
oprindelige Mundklapper, som vi nu kjende fra All man ns, Wy- 
ville Thomsons og Carpenters Undersogelser af de unge 
Fjerstjerner, men som hos disse senere blive tilbage i Udvik¬ 
lingen og forsvinde eller (hos Pentacrinerne) tabe sig mellem 
Perisomets ovrige Smaaplader. 
2 . 
Siden den Tid (1865) er dette ikke uvigtige Spdrgsmaal om 
Beliggenheden af de ældre Sdliliers Mund blevet belyst fra forskjel- 
lige Sider, og da jeg ikke skjdnner rettere end, at denne Belys¬ 
ning har tilveiebragt temmelig ubestridelige Resultater, har jeg i 
Betragtning af Sporgsmaalets almindelige Interesse troet, at det ikke 
vilde være Foreningen ukjært at modtage en Meddelelse om disse. 
At de i det væsentlige ere i fuldkommen Overensstemmelse med 
den af mig tidligere hævdede Anskuelse, er mig forsaavidt en Til¬ 
fredsstillelse, som det jo altid er opmuntrende at see den viden¬ 
skabelige Methode, hvortil man havde sluttet sig, og om hvis Sund¬ 
hed og Sandhed man var overbevist, — den simple og velbekjendte, 
men ofte glemte og tilsidesatte Grundsætning nemlig, altid at 
Sars antage (1. c. p. 37), at der var den Forskjel mellem denne 
Slægt og dens Repræsentant i Nutiden (Bhizocrinus), at denne havde 
udelte, hin delte Arme, medens Sandheden er, at d’Orbigny (hvis 
»Histoire naturelle des Crinoides« Sars ikke havde kunnet benytte) 
afbilder og beskriver tre lave Slraaleled, af hvilke det overste har en 
udelt Ledflade, men ikke kjender noget til Armene, om hvilke han 
dog (tvertimod D. H.s Udsigende) antager at de vare udelte; en Hy- 
pothese, som dengang maatte synes noget dristig, da d’Orbigny dog 
ikke kunde vide, om ikke det næste Led efter dem, han havde, var 
et saakaldt »Axillare«, men som ialfald nu er bleven betydelig styrket 
ved Opdagelsen 'af Bhizocrinus. Den antagne Forskjel mellem de to 
Slægter falder altsaa bort. Overensstemmelsen mellem dem foroges i 
samme Forhold, og de ugrenede, blot med »pinnulæ« udstyrede Arme 
blive sandsynligvis en Charakteer for hele den lille Gruppe Bourgue- 
ticrinidæ. 
