170 
ponerer stærkt imod hans Tydning af den som Munden fra det selvsamme 
Standpunkt som jeg, nemlig paa Grund af, at den ikke ligger i Midtpunktet 
af Ambulacralsystemet. Hr. B. indrommer, at hvis det er umuligt for en 
Echinoderm at have Munden liggende andetsteds end i Ambulacralsystemets 
Midtpunkt [og denne Umulighed ville vist alle Zoologer garantere ham], 
da falder hans Theori til Jorden. Men hao mener, at al palæontologisk 
Erfaring har bevist gjentagne Gange, at »skjondt vi kunne vise, at de 
uddode Dyr, hvis Levninger vi linde begravne i de tidligere Dannelser, 
besad Organer med de selvsamme Funktioner som hos de nulevende 
Former, vare disse (Funktionerne og Organerne) dog ikke altid sammen * 
knyttede paa samme Maade«. Som Exempel herpaa benytter han netop 
Crinoideerne. »Hos de faa Arter, der kjendes fra Nutidens Have, ere Mund 
og Gat særskilte Aabninger; men hos de palæozoiske Arter vare de forenede 
til een.« [Ulykkeligvis er dette netop en Sætning, som skulde bevises 
og nu vel tor betragtes som modbevist, jfr. det Folgende.] »Hvorfor 
skulde det da være umuligt, at Munden og Radialcentret, som ere forenede 
hos de nulevende Former, ikke skulde kunne have været adskilte i tidligere 
Tider?« Ja han mener endog, at »a long train of reasoning is not necessary 
— only simple inspection«; thi han har Exemplarer liggende for sig, »paa 
hvilke han kan see saavel Munden som Radialcentret som særskilte Aab- 
♦ 
ninger«. 
Dette sidste klinger nu saa meget smukt, men nærmere beseet betyder 
det Intet. Hr. B. iagttager to Aabninger: den ene i Fodgangenes Midtpunkt 
(hvor Lovén benægter dens Tilstedeværelse hos de af ham undersogte 
Former, men hvor jeg er meget villig til at tage Hr. Billi ngs Ord til 
Borgen for, at den virkelig findes hos visse Former, medens den maaskee 
er usynlig [skjult, indvendig] hos andre), hvad er den vel Andet end 
Munden? og den anden (med Valvularpyramiden), hvad er den vel andet end 
Analaabningen? Men B. synes at gaae ud fra den indgroede Mening, 
at Mund og Gat vare forenede hos alle gamle Solilieformer, og naar han saa 
træffer en særskilt Aabning i »Midten af Ambulacralsystemet«, gjor han den 
til noget ganske særeget, noget, hvortil der i den nærværende Pighudklasse 
ikke gives noget tilsvarende — til en fra Munden adskilt »Ambula’cral- 
Aabning« (ambulacral orifice) istedenfor ganske simpelt »i Overensstem¬ 
melse med den sammenlignende Anatomies almindelige Regler« at erkjende, 
at en i Fodgangenes Sammenstodspunkt liggende og ind i Legemets Hulhed 
forende Aabning er selveMunden og kan ikke være noget Andet. Men det 
er ikke den eneste mindre klare Forestilling Hr. B. har om Hovedtrækkene 
i Pighudenes Bygning. Af denne iovrigt saa hoit fortjente Palæontologs for- 
