175 
udstraalede til Armene. Ved denne Opfattelse synes f. Ex. 
Billings selv at være bleven staaende, og en anden har jeg 
heller ikke tidligere havt, uagtet de ved Grunden af Armene lig¬ 
gende Bægeraabningers betydelige Størrelse altid var mig paa¬ 
faldende og uforklarlig. Man antog vel altsaa (selv om man 
ikke gjorde sig Forholdet fuldkommen klart eller udtalte sig om 
den egenlige Sammenhæng), at Armenes Fodgange (o; Ambula- 
cralfurerne med Sugefodderne og disses beskyttende Papiller), 
til hvis Fortsættelser man jo i de allerfleste Tilfælde ikke kunde 
finde det mindste Spor paa Skiven, hdrte pludseligt op ved Ar¬ 
menes Grund (medens de jo hos alle andre Echinodermer fort¬ 
sætte sig lige til Munden), og at kun Vandkanalstammerne og 
Nerverne fortsatte sig gjennem hine store Aabninger (der vel 
forresten maatte tænkes lukkede med blod Hud) og de ovenfor 
omtalte „Gallerier^^, hvor disse fandtes, ind i Kroppens (Bægerets) 
Indre for der at forholde sig paa sædvanlig Maade. Disse Aab- 
ningers og Galleriers store Rummelighed taler imidlertid for, at 
Sammenhængen er en noget anden, nemlig, at de ere bestemte til at 
optage Fortsættelserne af selve Fodgangene med Fodder og Alt; 
disse have altsaa virkelig været usynligt tilstede paa Bugskiven 
hos hine tykvæggede Solilieformer, men skjulte under Bæger- 
laagets Plader, der havde lukket sig over dem; og i deres 
Foreningspunkt maa Munden ligge, skjult, subtegminal ligesom 
de og kun staaende i Forbindelse med Yderverdenen gjennem 
de sig ved Armenes eller Armgrenenes Grund aabnende, forresten 
(paa Skiven) lukkede Fodgange. Gaaden med Hensyn til Mundens 
Beliggenhed vilde saaledes være lost, og det vil nu være let at 
forstaae, hvorfor man hos saamange af disse Former hverken havde 
været istand til al paapege Mund eller Fodgange • paa Bæger- 
laaget; disse Dele vare simpelthen usynlige, fordi de laae skjulte 
i det Indre! Denne, som det forekommer mig, meget tiltalende 
Opfattelse er (bortseet fra den ovenfor udhævede Antydning der¬ 
til hos John Ro fe) fdrst, saavidt jeg veed, gjort gjældende at 
Dr. Schultze, som i sit fortræffelige Skrift om de Eifelske Sd- 
12 * 
