23 
Alle nedenfor staaende Blade (paa Grenene af 2den Orden) 
ere til enhver Tid af deres Liv i Regelen aldeles uden Spor til 
Knopper. ^ 
Midt imellem de fire Kransgrene findes Stængelkoppen. 
Tab. II, Fig. 31 forestiller Spidsen af en Stængel; til Siderne 
sés Bases af de næstoverste Par Lovblade med deres Knopper 
(Æ^). I Midtlinien sés det dverste (yngre og mindre) Bladpar 
med dets mere udviklede Knopper (A:^); og endelig sés i Midten 
et tværstrakt Legeme, paa hvilket de to laterale halvkugleformede 
Anlæg ere de to forste Svikler (I og I) og den Hæl, der er ud 
for dem, deres Dækblade. Her sés altsaa ogsaa, at de florale 
Afsnit af Aksen karakteriseres ved Tilbagetrængning af Blador¬ 
ganerne og kraftigere Udvikling af Akselknopperne. Den fladt 
hvælvede Cellemasse mellem de to Svikler er Vækstspidsen, af 
hvilken typisk endnu et Par Svikler foruden Hunblomsten skulle 
udvikle sig. 
Det Interessante, som jeg har iagttaget ved E. Lathyris er 
det, at Bladene i Endekoppen og folgelig ogsaa deres Aksel¬ 
knopper, Sviklerne, ligesom Stængelbladene ere modsatte, og 
ikke som i Blomstergrenenes Kopper spiralstillede. Derfor er der 
i Endekoppen kun fire eller, ved Feilslagning, tre eller to Svikler, 
og disse Svikler anlægges i to Sæt, som krydse hverandre og 
staa over de to overste Blad- og Grenpar. Er der kun anlagt 
tre, er den ene, i Regelen af den overste Kreds, fejlslagen. 
Ovenstaaende Træsnit (Fig. 4) giver et Grundrids heraf, som vil 
være forstaaeligt af den hosfbjede Forklaring. 
Mine Figurer (Tab, II) vise ogsaa dette. Fig. 39 viser en 
Stængelkop ovenfra. Kopdækket er i Stængelkoppen hos denne 
Art langt mere rektangulært i Omrids end ellers, med afrundede 
Hj orner. Det er her endnu kun en svagt fremragende bolget 
Rand uden Lapper. De med 1 betegnede Svikler ere de fdrste 
og mest udviklede, der allerede have to Hanblomster; de staa 
modsat hinanden og afveksle med det overste Bladpar, hvis 
ene Akselknop er angivet i og ligeledes afveksle de med det 
