35 
menligne i denne Henseende paa Tab. 1: Fig. 9 (Koppen forfra) 
med Fig. 10 (bagfra), Fig. 14 (forfra) med 15 (bagfra), Fig. 16 
(forfra) med 17 (bagfra), Fig. 18 med 19, Fig. 20 med 21; 
paa Tab. II: Fig. 43 med 44, Fig. 54 med 55; paa Tab. III: 
Fig. 69 med 68 og Fig. 76 med 75. Den gennemgaaende Over¬ 
ensstemmelse heri, som i alt ovrigl, forekommer mig tillige at 
tale for mine Figurers Overensstemmelse med Naturen. Payer 
og Baillon have Intet af dette; de Kopper, som de have af¬ 
bildet, ere i enhver Henseende saa smukt regelmæssigt uddan¬ 
nede, som man vel kan tegne dem. 
Kopdækkets lldfikling. Gaar jeg nu videre i mine egne 
Undersogelser over Koppens Udvikling, vil jeg forst nærmere 
betragte Kopdækkets. Vi have sét, at det opstaar af de for¬ 
enede (sammenvoksne) Dækblade og straks efter disses Forening 
viser sig som en svag Valk rundt om Vækstkeglen, under Svik¬ 
lerne. Denne Valk har i Begyndelsen kun nogle svage Udbugt- 
ninger fortrinsvis foran Stovdragergrupperne, saa svage, at de ikke 
engang altid bestemt kunne paavises. De sés paa Fig. 16—17, 
men ikke bestemt paa Fig. 18—19, heller ikke paa Fig. 54—55, 
men derimod tydeligt paa Fig. 64—65, hvor de navnlig paa 
Forsiden af Kopdækket (Fig. 65) ere usædvanlig stærke. 
Dernæst komme nye Udbugtninger frem mellem de gamle, 
eller Kopdækkets Rand viser sig paa et noget senere Trin tyde¬ 
ligt 10- eller 9-bugtet. De mellem de oprindelige og udfor 
Mellemrummene mellem Sviklerne liggende Udbugtninger udvikle 
sig til Kopdækkets Kirtler. De sés som svage Udbugtninger 
paa Fig. 20—21 (betegnede med y, medens Kopdækfligene be¬ 
tegnes 0? sés ligeledes paa Fig, 80, skont ikke bestemt, 1 
Fig. 28 (til hvilken Fig. 27 og 29 svare som jævnaldrende Ud¬ 
viklingstrin) ere de allerede meget stærke; Kirtlerne {g) ere 
kendelige paa, at de ere mere rektangulære; i Fig. 30 sés de 
atter, og i Fig. 22 have vi dem næsten helt udviklede og meget 
kddfulde, medens Kopfligene allerede have deres frynsede Spidser. 
3 * 
