47 
Ilvad Spidsen af Vækstkeglen angaar, da sér man den forst 
næsten forsvindende mellem Ægene, men senere udvikler den 
sig raskere, og fra den udgaa de Hætter („les chapeaux de tissu 
conducteur^^ Baillon), som i forskellig Form og Udvikling rage 
frem over Kimmunden (se Tab. II, Fig. 47). 
Paa de fleste Arters Hunblomster danner der sig under 
Frugtknuden en ringformet Valk, der som ovenfor omtalt (S. o) 
hos visse Arter kan naa en betydelig Storrelse og blive bæger- 
lignende. Hvorledes dens Udvikling her forholder sig, véd jeg 
ikke, da ingen af de af mig undersogte Arter havde den saa 
stor; hos alle de undersogte sés det forste Spor til den derimod 
bestemt længe efter, at Ægene ere vidt udviklede og Frugt¬ 
knuden stor. 
Baillons (Étude, S. 55) og Payers (S. 524) Angivelser 
ere i saa Henseende nøjagtige. 
Endnu ere Frugtbladenes Stillingsforhold at omtale. 
Indbyrdes have de Divergensvinkler paa 120°. Med Hen¬ 
syn til deres Stilling til de foregaaende Kopdækblade har 
Baillon begaaet en ubegribelig Fejl, som et Blik med uvæbnet 
Oje paa en Kop vilde kunne rettet, og som unge Tilstande vise 
paa det Bestemteste. Han angiver nemlig (se hans Grundplan, 
PI. I, Fig. 34 samt Fig. 5, og Teksten S. 54 og 282*)), at det 
ene Frugtblad ligger i Koppens Midtlinie og vender indad mod 
Moderaksen, mod hans 2det „Bægerblad^^ Dette er aldeles 
urigtigt; thi det Frugtblad, som ligger i Midtlinien, vender fremad 
og ikke bagud; det kommer derved til at ligge omtrent ud 
for Mellemrummet mellem 2det og 5te Kopdækblad, der hvor 
Kirtlen paa Grenkopperne mangler, netop det Mellemrum, i 
hvilket Hunblomsten senere under Blomstringen bojer sig ned. 
Det er om dette Frugtblad, at Ro ep er siger, at dets Æg ofte 
aborterer. Disse Stillingsforhold have Roeper og Wydler for¬ 
længst angivet, og den Sidstes Grundplan af Vortemælks-Koppen 
*) »Ovaire å trois loges uniovulées, superposées aux sépales I, 2 et 3«. 
