50 
af ubestemt Form og Antal, mellem Sviklerne. De staa ofte to 
Side om Side, saa at man kan tillægge hver Svikkel én (se t. Ex. 
Fig. 78, de midterste, Fig. 77, de til hojre); men om det end 
en Gang imellem er tydeligt, at der staar et Kopskæl ved Grunden 
af én bestemt Hanblomst, er det dog langtfra altid muligt at paa¬ 
vise dette. De ere desuden snart flere, snart færre end Hanblom¬ 
sterne, saaledes som Baillon ogsaa omtaler det (1. c. S. 50)^)'. 
Jeg har i det Foregaaende givet en detailleret Fremstilling 
af mine Undersøgelser over Udviklingen af Vorteraælkskoppen som 
Helhed og af dens enkelte Dele. Jeg har sammenlignet dem 
med de to franske Organogenisters Iagttagelser, de vigtigste og 
fuldstændigste, der ere komne frem paa dette Omraade, og jeg 
har paavist, i hvor mange og væsenlige Punkter jeg afviger fra 
dem; jeg kan ikke overalt tilkende dem Karakter af Nojaglighed 
og Omhyggelighed. Tværtimod maa jeg udtale, at de paa flere 
Steder tydeligt bære Præget af at være paavirkede af „une idée 
préconcue“. 
Foruden disse to Forfatteres Arbejder er der kun givet faa 
Bidrag til Vortemælkskoppens Udviklingshistorie. Gu i Ilard har 
leveret en Udviklingshistorie, som han omtaler en passant, og 
som jeg skal berore længere nede, og Schleiden synes lige¬ 
ledes at have beskæftiget sig dermed. En sammenhængende, 
mere omfattende Udviklingshistorie giver derimod et Skrift af 
Guilelmus Budde: „De Euphorbiæ Helioscopiæ L. 
floris evolutione“. Bonnæ 1864, 
et, saavidt jeg kan domme, aldeles værdildst Arbejde, der er ud¬ 
givet som Doktordisputats under Schachts Auspicier. 
*) Det er vel nærmest Emla og lignende Arter, som Baillon omtaler 
(Etude S. 50): »Dans certaines espéces, il est vrai, alors méme qu’elles 
sont peu développées, ces lamelles entourent plus ou moins com- 
plétement la base des étamines, elles alfectent déjå une apparence 
foliacée«. 
