17 
Hos E. Helioscopia har jeg sét alle lem Grene homodrome, 
men ogsaa, ligesom hos E. Esula^ poecilodrome. 
Paa Tab. 1 lindes de fem Blomstergrene fra én og samme 
Hovedslængel af E. Peplus aftegnede i Fig. 9—10, 14—15, 16 
— 17, 18-19 og 20—21. D isse Grene vise delte sidste Forhold. 
Hos den forste er Spiralen venstre, bos anden ligesaa, hos Iredje 
hojre, hos fjerde og femte venstre. Tillige vise disse fem Grene 
ved deres Stdrrelse og Udviklingsgrad lydeligt det ovenfor sagte 
om den opad tiltagende Kraft i Udviklingen, da Fig. 9—10 er 
den nederste af dem og de andre fdige efter Alder. Det samme 
sés ogsaa af Fig. 43, A og B, hos E. Lathyris, 
Af de med Akselblade forsynede Arter har jeg ikke havt 
Lejlighed til at undersøge nogen. Jeg maa derfor angaaende de, 
som det synes, meget mærkelige Forgreningsforhold henvise til 
Roepers Enum. S. 27. Af Wydlers Ord i Flora 1851, S. 
433 fremgaar det idvrigt ikke, at der er noget saa usædvanligt 
hos dem, som Roeper synes at antyde. — Abnormt synes 
noget lignende at kunne forekomme hos andre Arter, t. Ex. 
E, falcata^ E. Helioscopia. 
IIL 
Blomsterkoppens Fremkomst. Udviklingen af Blomsterkoppen 
fra den forstø Begyndelse af er fdlgende, der bedst fremstilles 
ved at gennemgaa de hertil horende Figurer, 
I Fig. 1, Tab. I, er afbildet Spidsen af en Hovedstængel af 
Euphorhia Peplus ^ paa hvilken der endnu kun er anlagt rent 
vegetative Stængelblade uden Spor til Akselknopper. Spiralen er 
tydeligt til venstre. I Fig. 2 sés en lignende med fem spiral¬ 
stillede Blade, af hvilke idetmindste de lire oversle have Aksel¬ 
knopper, som ville udvikle s«g til Blomstergrene. Knopperne til 
2 
