14 
det saaledes paa en Maade i Stottebladets Sted, endskønt det 
sidder et Stykke oppe paa sin Gren. 
Disse Knopper ere heller ikke, som Roeper siger: „omnes 
eodera tempore natæ“; man kan træffe dem i de forskelligste Ud¬ 
viklingstrin paa samme Plante, lige fra den allerede udviklede 
Gren til den Knop, der endnu knap er synlig paa Aksen som 
en svag Vorte. Ved Undersøgelsen af de anatomiske Forhold 
har Adjunkt Gr6 n 1 un d velvillig hjulpet mig; det synes derefter, 
at disse Knopper ere Brudknopper, der udvikle sig fra Kam- 
bium af gennem Barken, og modtage deres Karstrænge fra den 
færdige Karstrængkreds. 
De hypokotyle Grene blive ofte kraftigere end Kimbladgrenene 
og forgrene sig som disse straks fra de nederste Bladvinkler 
(t. Ex. hos E. segetalis). Jeg har iagttaget dem hos fulgende 
Arter: E. Helioscopia^ E. Peplus, E. segetalis, E. exigua, E. 
medicaginea, E. Græca. Roeper har foruden hos E. exigua 
bemærket dem hos E. Lathyris og E. heterophylla (Enum. S. 19). 
Endelig omtales det endnu af Roeper og Al. Braun 
(i „Verjiingung"), at ogsaa Rødderne frembringe Knopper (t. Ex. 
hos E. Cyparissias). 
De Grene, som jeg benævner Blomstergrene, have altid 
følgende Bygning. Almindeligt findes kun to næsten modsatte 
Forblade*), som i Regelen ere af en anden Form og Farve end 
Hovedstænglens Blade. De have sjældent Divergensvinkelen ^/o, 
men almindelig en Divergens, der er >> Vi mod Stottebladet og 
< V« mod Aksen (se t. Ex. fig. 9—10, Tab. I). Sjeldenl findes 
tre eller fire Forblade. Er der tre, som hos E. Helioscopia^ 
vender det tredie ind mod Moderaksen, er hojere stillet og 
mindre. Spiralen er altid foromgaaende. 
Efter Forbladene afsluttes hver Blomstergren med en Kop. 
De lo Forblade slotte to indbyrdes antidrome Knopper, der vokse 
*) I det Folgende og paa Figurerne overalt m og n (»involucellum« L.). 
