12 
thyris^ der har modsatte. Kimbladene ere naturligvis undtagne 
herfra, og ligesaa have de nærmest etter dem folgende Blade 
ogsaa oftest modsat Stilling. 
De overste Blade paa Hovedstængelen have meget forkortede 
Stængelstykker og blive derved falsk kransstillede. Hyppigst ere 
Kransene 5-bladede (t. Ex. E. Helioscopia) ^ dernæst 4- (E. La- 
thyris) og 3-bladede {E, Peplus)^ eller ogsaa mangebladede (t. Ex. 
E. Esula)^ men i sidste Tilfælde ere Stængelstykkerne ikke saa 
forkortede, og der er jævn Overgang til de paa Hovedstængelen 
ellers ved forlængede Stængelstykker adskilte Stængelblade. 
Hovedstængelen ender altid ovenfor Kransen med en Blom¬ 
sterkop (jeg vil i det Folgende kalde den Stængelkoppen), 
der i sin Bygning er forskellig fra alle yngre Kopper; den har 
nemlig fem Kirtler, medens hine (i Regelen) kun have fire (eller 
endog færre). 
Knopper mangle ofte aldeles i enkelte eller alle Stængel¬ 
blades Aksler; selv paa de alleryngste Stadier er der ikke Spor 
til dem. Saaledes hos E. Helioscopia, E. Lathyris ^ E, exiguaj 
E, Lagascæ. 
Herfra maa dog altid undtages de overste Blade paa Hoved¬ 
stængelen, af hvilke ikke blot de, der danne Kransen, stotte 
Blomstergrene, som derfor ere skærmstillede, men ogsaa ofte 
flere nedenfor dem stillede. Hos E. Peplus er der saaledes, 
foruden de tre kransstillede, endnu oftest to fertile Blade. 
Dernæst maa undtages Kimbladene, hvis Knopper som Regel 
ere antidrome og hos mange Arter (t. Ex. E. Helioscopia^ E. 
Peplus j E, falcata^ E. segetalis^ E. trapezoidalis ^ E, exigua, E. 
medicaginea o. s, v.) straks udvikle sig til kraftige Grene — 
Kimb 1 adgrenene —, der i Bygning ere en Gentagelse af 
Hovedstængelen. Spiralen i disse Knopper er oftest forom- 
gaaende. 
En tredie Slags Grene, der udvikle sig i Lovbladenes Aksler, 
og som Wydler kalder „belaubte% ere sterile og bære blot 
Lovblade. Spiralerne i disse ere poecilodrome og oftest bagom- 
