11 
bejde*), som jeg nedenfor vil omtale nærmere). Det vil derfor 
have sin særdeles store Interesse netop fra Udviklingshistoriens 
Side at tage Sporgsmaalet op igen og se, hvorvidt der ved 
denne skulde vise sig Forhold, som maatte stride mod den Rob, 
Brownske ellers almindeligt antagne Lære, og kunne afgive 
tilstrækkelig vægtige Grunde til at forlade den. 
Jeg skal i det Fdlgende forsoge en Fremstilling af de Re¬ 
sultater, til hvilke jeg er kommen ved mine egne Undersogelser 
af Blomsterkoppens Genese og Udvikling. 
De af mig undersogte Arter af Euphorbia ere for det forste 
alle de danske, nemlig Euphorbia Peplus L., E. Helioscopia L., 
E. exigua L., E. Laihyris L., E. Esula L.; dernæst: E, Cypa~ 
rissias L., E. Græca Boiss., E. Lagascæ Spr., E. pilosa L. var. 
trigonocarpa^ E. falcata L., E. segetalis L., E. trapezoidalis 
E. medicaginea Boiss., E. Terracina L., ialt 14 Arter. 
For F''uldstændigheds Skyld medtager jeg en Oversigt over 
Hovedtrækkene i Vortemælkens Forgrening, skont der her 
ikke bliver meget at fdje til det, som findes nedlagt i Roepers 
og Wydlers Arbejder. Udviklingshistorien bringer kun Stad¬ 
fæstelse af dette, om end en gavnlig, fordi de unge Tilstande 
vise mangt et Forhold tydeligere end de udvoksne. 
Den urteagtige Stængel — Hovedstængelen —, der hos 
de fleraarige udspringer fra Rodstokken, hos de enaarige er 
Plantens fdrste Akse, er besat med spiralstillede Blade (Spiral -/s 
eller ^/s o. s. v.) hos alle de nævnte Arter undtagen hos E. La- 
*) »De Euphorbiæ Helioscopiæ L. floris evolutione«, 1864 
