2 
brednng; den har tre to-kl6vede Grifler, og ét hængende om¬ 
vendt Æg i hvert Rum. Naar Stovvejen er vokset op over Kop¬ 
dækket, bojer den sig ned til den ene Side, for efter endt Be¬ 
frugtning atter at rejse sig op. Ogsaa dens Stilk forlænges be¬ 
tydeligt under Frugtmodningen. 
Saaledes viser Bygningen af Vortemælkens Blomsterkop sig 
for den, der uden Forudsætninger betragter den. To forskellige 
morfologiske Opfattelser af denne Bygning ere imidlertid bievne 
gjorte gældende. Den ene er den Linné^’iske. 
Ifolge denne er Koppen en Blomst med sambladet Bæger, 
som paa sin Rand bærer Kronbladene (Kopdæk-Kirtlerne), med 
et ubestemt Antal Støvdragere paa Frugtbunden, og med en 
enkelt tregriflet Stovvej. Linné nævner derfor Euphorhia under 
Dodecandria Trigynia*). 
Lin nés Betragtningsmaade fandt vel Tilslutning i den fdrste 
Tid, men temmelig snart udtaltes en anden Mening, som jeg vil 
benævne den Brownske. 
Allerede 1786 finde vi hos Lamarck i Tome II af 
„Encyclopédie méthodique“, efter en Beskrivelse af Vortemælken, 
holdt i Linné’isk Aand (men med Kritik af Lin nés Opfattelse af 
Kopdækket), folgende Ord (S. 413): „On pourroit peut-étre con- 
sidérer les fleurs des Euphorbes sous un point de vue trés-dif- 
férent de celui que nous venons d’exposer, & dire 1®. que ce 
que nous regardons ici comme une seule fleur, est au contraire 
un amas de plusieurs petites fleurs enveloppées dans un calice 
commun d’une maniére a peu pres analogue aux fleurs des 
Daléchampes; 2®. que les écailles ou languettes frangées inter- 
*) I Genera Plantarum, VIte Udgave, 1764, hedder det: »Nr. 609. Eu- 
phorbia. Gal. Perianlhium monophyllum .... ore quadridentatum 
(quinquedentatum paucioribus), persistens. 
Cor. Petala quatuor (quinque paucis), turbinata, gibba, crassa, 
truncata, sitii inæqualia, cum dentibus calycis alterna, unguibus mar¬ 
gin! calycis imposita, persistentia. 
Stam. Filamenta plura (duodecim vel supra', filiformia, articulata,. 
receptaculo inserta, corolla longiora, diverso tempore erumpentia.. 
Pist. Germen . . . pedicellatum.« 
